62 Dr- NAGY JENŐ 



nagyon sok van. Egy izben a lövésemre odajött egy, ahova a nádasba 

 esett egy kacsám, azonban észrevett s odébb állt. 



Március végén tehát még az átvonuló fajok dominálnak a Rét 

 madárvilágában, s a helybeliek még csak kevés számban vannak jelen. 



1911. április közepe. 



Ismét a dunaparti Bulik szálláson lakom, útitársam ugyancsak 

 BiEó BÉLA barátom. Változó szeszélyes tavaszi időjárás, általában meleg 

 verőfényes napok. Most sincs „nagy vízállás", csak a nádasok és rétek 

 vannak viz alatt. 



Igen sok a Circus aeruginosus ; mindenfelé látni őket. A Duna partján 

 2 — 3 Aditis hypoleucus ; a vizes legelők felett sok Alauda arvensis énekel. 

 A füzbokrok között Turdus musicus cippeg, Phylloscopus collyhita és 

 Erithacus luscinia énekel. A hol nádasokkal van vegyítve a füzes, ott a 

 Locustella naevia pirreg és Lusciniola melanopogon énekel. Ilyen helyen 

 fészkel egész alacsony füzfabokron Pica rustica is. A Duna és a Rét között 

 állandóan járnak-kelnek a madarak, leginkább a gémek. Már sok az Ardea 

 cinerea, de még több az Ardea purpurea. Sok a Larus ridihundus is. 



A Duna mentén húzódó, csak helyenként ép régi töltésről befelé 

 aJezero, Intaőa, Otses felé már csak gázolva lehet menni. E nagy 

 tavak most mind összefüggnek egymással. Az Euphorbias réteken azonban 

 átlag csak térdig ér a viz, s igy a nádasok, kakás sasos bozótok nincsenek 

 elöntve. Most már nincsenek itt az átvonuló „vándorkacsák", s igy 

 hiányoznak az óriás' madártömegek. A kacsák már majdnem mind párban 

 vannak, s az óriási területen, nádasok bozótok közt mindenfelé el vannak 

 szóródva, Anas crecca 10 — 12-es csapatokban jár. Az Otses nádasai 

 felett messziről 6- -8 Platalea leucorodiát láttam. Anser ferus 4 drb volt 

 ugyanott. Ezek már kotlának s igy alig kerülnek szem elé. Larus ridihundus 

 laza, 8 — 10 főből álló csapatokban igen nagy számban szállong a vizek 

 felett. Az Otses, Intaőa vizei felett már az első nap folyamán több százas 

 csapat Plegadis falcinellust figyeltem meg. Nyugtalanul járnak a nagy 

 vizek felett, számukra nagyon mély a viz. Ha magasan szállnak, akkor „V" 

 alakot is felvesznek néha, a legtöbbször azonban az ő kigyózó rajvona- 

 lulcban haladnak. Mindenfelé látni a párosával járó Anas boschasoksX, ezek 

 mellett csak elenyésző csekély számban látni Anas crecca, querquedula, 

 streperà, Nyroca ferruginea és ferina, Spatula cly peata fajokat. A vizek 

 szélén kevés Oallinago gallinaria, több nagy csapat Pavoncella pugnax 

 és több csapat Totanus (sp. ?). Este felé elég nagy számú Nycticorax griseust 

 is láttam, hol párosával, hol 6 — 12-es kis csapatokban. Másnap még 

 a Siroka barában, a már észlelt fajokon kivül még megfigyeltem kevés 

 Fulicái, 1 Podiceps eristatust, sok Gallinula chloropust és Ortygometra 

 fajokat. Késő d. u. igen sok Ardea purpurea, cinerea és Nycticorax húz 

 a Duna felől az Otses irányába, s mennek a königsdorfi erdőbe 



