A PANCSOVAI NAGYRÉT MADARVILAGA 



69 



3 — 4; Falco aesalon^ számos Parus major ^ Regulus ignicapittus. A legelőkön 

 sok Anthus pratensis és spinoletta, Corviis comix, kevés C. frugilegus, 

 Coloeus- monedula és Alauda arvensis. Pica rustica most kevés van erre. 

 1914. április 17. 



Változékony szeles idők járnak, nagy árvizek mindenfelé, A Pan- 

 csovai Nagy Rét is viz alatt van egészen. Ahogy a magas szerémségi 

 partról végig tekintünk a Réten, egy sárgaszürke hullámzó tenger terül 

 el előttünk. Nádasoknak esak a magas címere, bokroknak csak a 

 teteje, magas nyárfáknak pedig csak a koronája látszik ki az ára- 

 datból. Innen, a kb. 25 m. magas partról csak halvány csíkként látni 

 a messzi torontáli partokat, de lentről a viz színéről teljesen eltűnik 

 a part a látóhatár aljáról. Rendes lakóhelyem a B u 1 i k - szállás házikója 

 is alig látszik ki az áradatból, s így most nem szolgálhat lakóhelyül. 

 Hatalmas nagy csolnakba rakodunk be pár napi élelemmel, vastag taka- 

 rókkal, bundákkal, elkészülvén arra, hogy esetleg a csolnakban kell majd 

 meg is hálnunk. Rajtam és Schenk Heneik kísérőmön kivül még 3 banovcei 

 evezős volt a csolnakban. Déltájban vágtunk neki a nagy aldunai tengernek. 

 Erősen szeles az idő, s kellemetlenül hullámzik a viz. Csak arról lehet 

 megtudni, hogy már tul vagyunk a Duna medrén, hogy bokrok és fák 

 állanak ki a vízből, máskülönben egy a Duna az ártér vizével. 



Mindenfelé igen kevés a madár. Az erősen hullámzó víztükrön csak 

 elvétve lehet látni kacsákat egyesével vagy kisebb csapatban. Pedig erős 

 látcsövemmel alaposan végigkutatom az egész víztükröt, A magasabb fek- 

 vésű nádasok teteje kb, V2 — 2 m, magasságra áll ki a vízből, s ez is 

 igen ritka, úgy, hogy alig tud valami megbújni benne, 4 drb. Anser ferus 

 volt itt párosával, s 2 — 3 Podiceps eristatus, kevés Anas boschas, Spatula 

 clypeata. A Lokvanicza, Jezero, Intaőa óriási nádasának szintén csak a 

 teteje áll ki; a víztükrön itt elszórt kis csapatokban van vagy 15 — 20 

 Anas querquedula, 8 — 10 crecca, kevés streperà, 8 — 10 Nyroca ferina, 

 kevés N. fuligula, ferruginea. A nyílt vízen természetesen minden madár 

 messze fölkel. Lemegyünk egész az Otsesig, de mindenütt csak a már 

 erősebben hullámzó beláthatatlan víztömeg, madár pedig nagyon kevés. 

 Majd észak felé igyekszünk, ahol az albrechtsdorfi házcsoportnál 

 még száraz helyet remélünk találni éjjeli szállásnak. Gyönyörű holdvilágnál 

 értünk oda, s tényleg volt egy-két kunyhó, melynek ugyan mosta az ár 

 a falait, s a kimosott falon a víz is benyomult a ház belsejébe, de 

 amelyek legalább fedelet nyújtottak a hűvös tavaszi éjszakán. 



Vagy 10 — 12 szerb halász szorult ide össze, akik itt, mint a Réten 

 egyedül megmaradt szárazföldön telepedtek meg. Ök is panaszkodnak, 

 hogy kevés a hal, a nagy viz miatt. Itt töltöttük az éjszakái, úgy pákász- 

 módra. Másnap tovább evezünk a bokros füzes Poőariőán keresztül a 

 königsdorfi erdőbe. A fűzek már lombosak, de a nyárfák még csupaszok ; 



