74 Dr. NAGY JENŐ 



alig van 3 — 4 pár ; az avas nád hiánya miatt ők sem tudtak fészkelni az 

 idén. Phalacrocorax pygmaeus-t is csak 4 — 6 darabot láttam. Plegadis fal- 

 cinellus is csak vagy 4—5 volt. Az ö számukra különösen nagy a viz, 

 azért hiányoznak is. Ciconia alba-t a 3 nap alatt mindössze csak egyet 

 láttam, a nedves kaszálókon. 



A legérdekesebbet azonban a Lokvanicában tapasztaltam, ahol az 

 úszó nádtörmeléken a Sterna hirundo-knak egész fészektelepét találtuk meg. 

 A már többször emiitett, széltől és ártól összehordott nádszönyeg itt 

 helyenként a sik viz közepén jó nagy területeket borit, amely azután a 

 vizirózsa leveleitől ugy körül van véve, hogy azok többet nem mozdul- 

 hatnak. E nádtutajokra építették a fészkeiket a Sterna-k^ még pedig 

 amolyan kisebbfajta sirályfészkeket, Kb. 60 — 70 fészek van itt egymástól 

 íVs m. távolságra egy hosszúkás kb. 50 m^ területen. Van közöttük 3 — 4 

 Hydrochelidon nigra fészek is, amelyek nem nagyon féltették fészküket, 

 mert közeledtünkre rögtön eltűntek a láthatárról. 



A Sterna hirundo-knak ilyen módon való fészkelése teljesen uj dolog 

 volt előttem,^ mert eddig csak a homokzátonyokon való fészek nélkül való 

 költési módját ismertem. Az irodalomban is csak Chernél István emlit 

 hasonló dolgot, amikor a Velencei tavon L. ridibundus módjára nád- 

 torzsára és zsombékokra rakták fészkeiket. Itt pedig hozzá még úszó, 

 libegő alapra építették fészkeiket. Nagyszerű példája ez, e madár alkal- 

 mazkodó képességének. Máskor, mint pl. tavaly is, homokzátonyok csupasz 

 fövényében fészkel, most pedig, miután a zátonyok és szigetek viz alatt 

 vannak, a tavakon keres magának megfelelő alkalmatosságot, mint nádtörmelé- 

 ket vagy vizirózsa levelet, s ezen azután rendes fészket is épit magának. 

 A fészkekben még csak tojások vannak, sok pedig közülök még teljesen üres. 



A Lokvanica másik végében a vizirózsa leveleire most rakja a fészkét 

 2 — 3 pár Hydrochelidon leucopareia. Hydrochelidon nigra volt elég, de a 

 fészektelepüket nem tudtuk megtalálni. Hydrochelidon leucopterä-i csupán 

 egyszer láttam egy darabot a nádasok felett repülni. Az Otses víztükrének 

 a közepén, ahol a halászok a könnyebb halászhatás végett kikaszálták a 

 vizirózsát mindössze pár Podiceps eristatus és Nyroca ferruginea bujkál. 



Á következő napon ugyanezen fajokat figyeltem meg ; a 2 Stercorarius 

 parasiticus-t, Larus cachinnans-t és a Larus fuscus-t ismételten láttam. 



Amint láthatjuk a tavaszi nagy árviz és a júniusi nagy vízállás sok 

 madarat elriasztott, soknak megakadályozta a fészkelését, és amelyek 

 mégis fészkeltek, azoknak egy havi késedelmet okozott. 



1917. július 23. 



A háború engem is kiragadott otthonomból. Csak 1916-ban kerül- 

 tem ismét haza, s ez évben még nem tudtam módját ejteni, hogy 



* Leírását és fényképét 1. Aquüa XV. 1908. p. 280., 281. Szerk. 



