KISEBB KÖZLEMÉNYEK 171 



rendelkezünk. Naumann 4 — 6 hétre becsüli az időt, Dr. Kbüpeb 5, 

 Chernél 5 — 6, Brehm 4 — 6 hétről beszél. 



Ámbár megfigyeléseim csak fogságban tartott madárra vonatkoznak, 

 remélem, hogy ugy a költési szak tartamáról, mint a keselyüpár visel- 

 kedéséről megközelítőleg pontos képet adhatok. 



Második esztendeje, hogy az állatkerti közös ragadozó madár- voliére- 

 ben, hol 8 fakókeselyűt és 2 harátkeselyüt tartunk, előbbiek közül kettő 

 párba állott. A párzás ideje ugy tavaly, mint az idén február és március 

 hónapokra esett; a párzás 30 — 40-szer ismétlődött. Tavaly (1920.) a 

 nőstény a volière mintegy 2 méternyi szélességű sziklapadjára egy tojást 

 tojt. Minthogy a madarat hevenyészett fészek, vagy fészekanyag behelye- 

 zésével zavarni nem akartam, a tojást sorsára biztam ; a volière lakói 

 össze is törték. 



A következő (1921.) esztendőben már idejében rőzsét rakattam a 

 voliérebe, melyet a tojó néhány nap alatt kezdetleges fészekké rótt össze. 

 Március 7-én ebbe egy tojást tojt s azon megszakítás nélkül 48 napig ült.^ 

 Költési buzgalma már néhány nap múlva annyira fokozódott, hogy a fészket 

 — amennyire megfigyelhettük — pillanatokra sem hagyta el. A volière 

 ápolója a táplálékot közvetlen a fészek mellé rakta, melyet a madár, 

 anélkül, hogy a fészekről felkelt volna, ültében elfogyasztott. A hím 

 keselyű a költés egész ideje alatt a fészek közelében maradt s társai 

 mindennemű közeledését támadólag fogadta. Április 24-én kikelt a fióka. 

 Alighogy a nőstény a fészkéről fölkelt — talán, hogy az örvendetes 

 családi eseményt párja tudtára adhassa — a két barátkeselyü, valamint 

 néhány fakókeselyű körülvették a fészket s még. mielőtt a véletlenül 

 közelben tartózkodó ápoló megakadályozhatta volna, az egyik barátkeselyü 

 a fiókát könyörtelenül fölfalta. 



Talán íelvethetnók a kérdést, hogy miért nem kűlönitettem el a 

 kotló párt, vagy legalább a nőstényt? Sajnos, lehetetlen nyolc ily óriási 

 madarat, már helyszűke miatt is, másutt elhelyezni; a nőstény elkűlöni- 

 tése pedig, legalább is más ragadozó madarakkal tett tapasztalatok 

 alapján, már eleve kilátástalan lett volna, mivel az ilynemű beavatkozás 

 a kivánt eredményt legtöbbször meghiúsította. Cerva Frigyes 



* Dr. Heinroth szerint (Journal f. Ornithologie 1921. p. 463) a berlini állat- 

 kertben 49 napig költött a fakó keselyű, de a tojás azontúl még négy napig volt a költő- 

 gépben s csak akkor kelt ki. Érdekesnek tartjuk itt feleleveníteni egy régi magyar 

 vadászii'ó Báró Orczy Béla adatait a barna keselyű (Vultur monachtis) fészkeléséröl, 

 a Fruska gora hegységben. Hazai és külföldi vadászrajzok, Pest 1863-ban p. 433, 

 „A barna keselyű" eim alatt megjelent érdekes Cilikében a következőket irja: 



„az erdőből kiálló ugyanazon nagy fák teteje'n évek óta fennállnak ugyanazon 

 fészkek s ezekbe kora tavasszal egy vagy két petét tojnak s 8 hétig ülnek rajta. Egynél 

 több fiókot ritkán költenek ki s ez is oUy lassan fejlődik, hogy sokszor még júniusban 

 is pelyhes, júliusban tollasodik fel s csak augusztusban kezd szárnyaira kapni. Szerk. 



