KISEBB KÖZLEMÉNYEK 189 



szerint pedig Sajókápolna mellett 1922. febr. 10-én 12 drb mutat- 

 kozott, amelyek közül egyet elejtettek. A Nimród-Vadászlap 1922. évf. 

 67. és 69. lapjain foglalt közlések szerint febr. 4-én Nádasladán y- 

 ban 5 drb. vonult -► É-nak, febr. 23-án pedig Balatonszentgyörgyön 

 láttak 2 darabot. Ez 43 példány, ami szintén olyan mennyiség, amilyenre 

 régebben alig volt példa. Vájjon állandósul-e az énekes hattyúnak ez 

 a gyakoribb téli előfordulása, oly kérdés, amelyre előre felelni nem 

 lehet, de felhívjuk rá ugy megfigyelőink, mint vad ászlapjaink figyelmét. 



Schenk Jakab. 



Fenyves rigó invázió a budapesti Városligetben. Feljegyzéseim 

 szerint fenyves rigót a Városligetben a jelen században eddig csak egy- 

 izben észleltem, még pedig 1909. X/8-án, de akkor is csak mindössze 

 5 — 6 példányban, melyek már másnapra el is tűntek. A Ligetben a rigók 

 közül előfordul: a fekete rigó tömegesen (de tömegesen csak 1903. óta, 

 mig az 1893—1899. években ritka, az 1900—1902. években pedig szór- 

 ványos jelenség volt); az énekes rigó elvétve, a szőlőrigó és léprigó pedig 

 ritkán. Az 1920 — 21. évek telén azonban váratlanul tömegesen jelent 

 meg a Turdus pilaris és a főváros környékét is egészen elözönlötte. 



Első Ízben mintegy 200—300 példányban 1920. Xll/ 17-én jelentek 

 meg, mig az utolsók 1921. III/6-án voltak láthatók. Napközben bekalan- 

 dozták a Liget egyes részeit, estére azonban a környéken lévők nagy 

 része is a ligeti fákra jött meg éjjelezni, ugy hogy ilyenkor számuk meg- 

 tízszereződve felszaporodott 2 — 3.000-re is. 



Ezek a fenyves rigók eleinte vadak, bizalmatlanok voltak, de később 

 már bizalmasabbakká váltak s a szemlélőt egészen a fa alá engedték 

 menni. Sokszor, ha megálltam egy rigóktól ellepett ostorfa (Celtis australis) 

 alatt, akkor egy-két bátrabb példány kivételével a többi mind elröpült, de 

 rövid idő múlva egyesével, majd többesével visszaszállingóztak és csak- 

 hamar újra ellepték a fákat, velem tovább mit sem törődve. 



Táplálkozásukat illetőleg azt tapasztaltam, hogy a nyir- és égerfa 

 tobozai, a szil- és juharfa szárnyas magvai mellett főleg és leginkább 

 az ostorfa bogyóját fogyasztották, ellenben az általam szemügyre vett 

 fagyaibokrok bogyótermését csaknem érintetlenül hagyták, ugyanúgy, mint 

 az 1894 — 95. évek telén a Bombycilla garrulák is. 



Február közepéig még általában nagyobb csapatolíban voltak, de 

 február végén már kisebb, 5 — 8-as csapatkákban kezdtek járni, sőt 

 párokra szakadva is láttam többeket. Már megörültem, hog^^ esetleg 

 néhány pár itt marad majd fészkelésre is, ez azonban a Ligetben nem 

 következett be. (Állítólag a Hüvösvölg^^- és Zugligetben visszamaradt 

 néhány fészkelő pár.) 



