KISEBB KÖZLEMÉNYEK 



196 



Ezeken kivül a már megrongálva átvett, csak emlékként őrzött 

 s nem is leltározott régi WAGNER-féle madarak közül végleg elpusztultak 

 a következők: 1 Pelecanus crispiis Bruch ^, 1 P. onocrotalus L.^, 2 Tadorna 

 cornuta Gm., 1 Cygnus- musicus Bechst.^, 4 Mergus serrator, 1 Hydroche- 

 lidon nigra L., 1 H. leucoptera Tem., 1 Sterna hirundo L., 2 Anas 

 acuta L., 1 Anser fabalis Lath., 1 Glareola pratincola L., 1 Charadrius 

 ap'icarius L., 1 Limosa aegocephala Bechst., 1 Otis tarda L., 3 Himan- 

 topus candidus Bonn.*, 2 Scolopax rusticola L., 5 ^rciea purpurea L.^, 



1 Egretta alba L., 1 Oedicnemus scoloimx Gm.^, 1 Syrrhaptes paradoxus 

 Pall., 2 Tetrao urogallus L., 1 G^í//)S fulvus Hab., 1 VuUur monachus L., 



2 Aquila chrysaëtus L., 1 A. clanga Pall., 4 Archibuteo lagopus Brunn, 

 1 JSwôo ignavus Forst, 2 Surnia ulula L., 1 Corvus corax L., 1 Nuci- 

 fraga caryocatactes L., 1 Montifringilla nivalis L. es 1 Muscicapa 

 coliaris Bechst. 



A leltározott WAGNER-féle madarakból tehát 16 faj keretében 26 drb 

 pusztult el vagy rongálódott meg, a már rég kiselejtezettek közül pedig 

 32 fajból 50 drb. A megrongált, kitépett farkú és szárnyú madarakat 

 amennyire lehetett, kijavitgattam és a gyűjteményben tovább őrzöm, 

 a teljesen széttépetteket ellenben megsemmisitettem, legfeljebb egy-egy 

 jellegzö testrészüket (fej, láb, toll stb.) konzerváltam emlékeztetőül. 



Bodnár Bertalan. 



Madártani jegyzeteim és gyűjteményem pusztulása. A 



R e t y e z á t hegységben — Malo m vizén — 13 esztendőn át gyűjtött 

 ornithologiai gyűjteményem, trófeáim, de főleg ornithofaunisztikai jegyze- 

 teim az 1918. évi őszi parasztlázadás áldozatává lettek. Egész ornitho- 

 logiai és vadászati könyvtáram is elpusztult és ugy kiraboltak, hogy csak 

 néhány ládányi rommal kerülhettem el a vidékről. Legjobban sajnálom 

 valamennyi között azokat a följegyzéseket, amelyek a déli Kárpátok 

 fészkelő madarainak magassági elterjedésére vonatkoztak és 300 métertől 

 egész 2.500 méterig terjedtek. Ezen a téren teljesen uj és igen részletes 

 megfigyeléseim voltak, amelyekről dicsekvés nélkül mondhatom, hogy 



* 1854r-ben lőtték s ez volt az utolsó a Sztrigy mentén; nálunk soha se fordult elő. 

 'Mágocs oldalból l£57-ben hoztak a múzeumba utoljára; ezt is megron- 

 gálták az oláhok. 



^ 1854-ben lőtte Wagner a Sztrigyens igy ez régibb példány volt, mint a 

 gr. KÁROLYi-féle pusztasdmsoni. 



* A Cserna vizéről való példányok. 



* Hátszegen lőtte Wagner. 



" Buda Ádám tudósítása szerint 1867 előtt soha nem látott ugartyúkot a 

 hátszegi völgyben; valószínű, hogy ezt Wagner már Vásárhelyen tömte; itt is 

 nagy ritkaság; 1902. áprilisban lőttek egyet. 



13* 



• 



