28 TIînNiC.V OBSERVAŢIEI VIT.VLK ASUPRA EMBRIOKOI.UI DE OUnA 



Pentru scopiu'ile noastre, cea mai bună metodă ovoseopieă este transluminarea 

 simplă a oului. Ne servim de o simplă cutie de lemn (fig.lO)în care se află sursa de lumină 

 (un bec electric). Oul se aşază pe orificiul tăiat in faţa superioară a cutiei. Obţinem 

 rezultate mai bune folosind o lampă de microscop, care posedă o diafrag'mă. 



Pentru a obţine o vedere mai clară a vaselor viteline sau a vaselor alantoidiene 

 putem ridica (folosind o tehnică pe care o vom descrie mai departe, la jjTerestruirea oului") 

 o parte din coajă, lăsînd membrana papiracee intactă. Această membrană o putem face 

 transparentă prin depiinerea iinei picătm-i de ulei de parafină (vezi mai jos tji tehnica in- 

 jecţiei intravenoase a vaselor alantoidiene). 



Prin această (ultimă) metodă se reduce permeabilitatea membranei papiracee 

 l)entru gaze şi ea este deci — în primele trei zile ale incubaţiei — dăunătoare pentru em- 

 brion, în zilele următoare, însă, scoaterea din f vineţie a unei suprafeţe de 3—2 cm^ de 

 n)embrană papiracee este bine tolerată de embrion. 



Metodele descrise permit deci observaţia indirectă a unor părţi ale embrionului 

 sau ale anexelor sale fără deschiderea propriu-zisă a oului (adică a cojii). Conţinutul oului 

 rămîne astfel ferit de infecţii aerogene. 



Ovoscopia este indispensabilă la alegerea ouălor fecundate începînd cu a treia sau 

 a patra zi de incubaţie, la marcarea pe coajă a locului ocupat de embrion, la marcarea pe 

 coajă a vaselor mari alantoidiene şi viteline, la delimitarea camerei de aer. Vom reveni 

 asupra importanţei acestor mauiinilări, cu ocazia discuţiei tehnicii unor operaţii. 



Pentru observaţia directă macro- sau microscopică a embrionului şi a anexelor sale 

 in situ trebuie să folosim tehnica ferestruirii ovdui, adică să deschidem oiil, creînd un ori- 

 ficiu in coaja şi membrana papiracee, prin care vom face observaţiile şî intervenţiile cerute 

 de problema pe care o urmărim. 



FERESTEtJIKEA OULUI 



Observaţia embrionului printr-un orificiu tăiat în coajă este o tehnică cimoscută 

 de foarte mult timp. Prima indicaţie a unui asemenea procedeu datează din anul 1701 

 (Beguelin). Modificată de Gerlach (il884), Fere (1887) şi Waryns k i, ea 

 capătă o răspîndire foarte mare prin lucrărle lui Grăper (1907 — 1933), Clark 

 (1920), K o p s c h (1927) U m a n s k i (1928), D a n t s c h a k o f f (1933) şi alţi cer- 

 cetători. Cele mai importante perfecţionări au fost însă aduse metodei de E. W o 1 f f (1930), 

 a cărui tehnică am adoptat-o şi noi în lucrările noastre. 



Din motive pe care le vom expune mai jos, fcrestruim oviăle în a doua zi de incu- 

 baţie. Este bine să însemnăm cu creionul — pe suprafaţa cojii — punctul culminant al 

 oului în poziţia pe care a avut-o în termostat. Acest punct indică locul ocupat de embrion 

 sub coajă. Aşezăm în faţa noastră oul scos din termostat, în poziţie orizontală (în aceeaşi 

 poziţie pe care a avut-o în inciibator), pe un dispozitiv simplu, o tăbliţă de lemn jirevă- 

 zută cu o scobitură de formă adecvată (fig. 11). Desenăm pe coaja oului un ])ătrat sau un 

 dreptunghi cu latura de 1 — l^/j cm, avînd semnul in centrul său, locul viitoarei deschi- 

 zături. Polul ascuţit al oului şi regiunea A'iitoarei ferestre se badijoncază cu o soluţie 

 diluată de liiictură de iod. liegiunea ferestrei ])oate fi tratată şi cvi o soluţie de mastix 

 sau mastisol, substanţe care împiedică îmi»răştierea fragmentelor de coajă în timpul 

 fcrcstiuirii. 



Pentru a ini])iedica traumatizarca eniluionului itriu manevrele de ferestruire şi 

 de ilcschidere a membranei pa.piiacee (vezi mai jos), este absolut necesar să se creeze 



