METODE DE OBSERVAŢIE VITAI.A IN SITU 29 



un spaţiu de aer („camera de aer artificială") între embrion si coaja oidui, respectiv mem- 

 brana papiracee. 



Acest lucru se obţine foarte simplu, prin înţeparea pohilui ascuţit al oului cu o canulă 

 de injecţie obişnuită, cu ajutorul căreia vom extrage cu seringa circa 1 ml albuş din ou (fig. .1 2 

 şi 13). în cazurile în care diferenţa dintre polul obtuz şi cel ascuţit al oului nu este su- 

 ficient de evidentă, ne convingem printr-un miraj jjrealabil de prezenţa camerei de aer 

 normale a oului, care se găseşte totdeauna la polul obtuz. Scoaterea albuşului se face la 

 nivelul polului oului, care nu conţine camera de aer. 



Xoi practicăm în prealabil, cu ajutorul unui stilet steril, un orificiu cu diametrul 

 de 1/2 mm, în coajă cam la 1/2 cm dedesubtul polului ascuţit. In acest orificiu introducem 

 canula de aspirat albuş, avînd grijă să mi vătămăm şalaza şi să nu înţepăm gălbenuşul. 

 în locul albuşului scos pătrunde aer în ou şi se formează un spaţiu între partea culminantă 

 a cojii cn membrana ei iiapiracee şi embrion. Orificiul de la polul ascuţit se închide cu 

 ceară (fig. 14). 



Ne pregătim să creăm fereastra propriu-zisă. 



Ne putem servi în acest scop de o simplă pilă de deschis fiole sau, mai bine, de o freză 

 de dentist, acţionată de un motor electric (fig. 15, 16). Operaţia se execută în doi timpi : 

 1 ) tăierea cojii oiilui i^înă la membrana papiracee şi îndepărtarea pătratului sau a dreptun- 

 ghiului de coajă; 2) deschiderea propriu-zisă, cu foarfece fin, curb, a oului prin îndepăi'- 

 tarea membranei papiracee. Această manevră a devenit —după instituirea camerei de aer 

 artificiale — nepericuloasă pentru embrion (fig. 17, 18, 19 şi 20). 



Uitîndu-ne prin fereastra deschisă, verificăm prezenţa plăcii embrionare, care 

 trebuie să corespundă — ca formă şi dimensiuni — celei de-a doua zile de incubaţie (A'ezi 

 imaginile embrionilor normali de două zile de incubaţie). 



Acum trebuie procedat la obturarea orificiuluî creat. De-a lungul marginii 

 ferestrei se aşază o ramă (un cadru) formată dintr-un amestec de ceară — parafină şi 

 1% colofoniu, în prealabil înmuiat prin încălzire la 37°. Peste această ramă se depune o 

 lamă de sticlă încălzită, sterilă. Cele mai bune servicii fac aici lamele portobiect obişnuite 

 (fig. 21, 22, 23 şi 24). Oul este apoi repus în incubator (fig. 25). 



Folosirea lamei portobiect ca mijloc de închidere a ferestrei este practică prin 

 faptul că aceste lame nu se sparg atît de uşor ca lamelele, pot fi reîntrebuinţate şi permit 

 o mînuire uşoară a oului ferestruit. Am renunţat la întrebuinţarea lamelelor, celofanului 

 sau plăcilor de mică, recomandate în literatură. Ori de cîte ori este nevoie de a redeschide 

 fereastra, aplicăm o spatvdă de metal încălzită pe suprafaţa lamei portobiect. încălzită 

 astfel, lama se detaşează uşor de rama de ceară, parafină, care trebuie să rămînă 

 însă pe loc. 



E. W o 1 f f a observat că, începînd cu a 15-a oră de incubaţie, gălbenuşul, cu discul 

 embrionar totdeauna îndreptat în sus, se urcă venind în contact cu membrana papiracee. 

 între membrana vitelină, care acoperă direct embrionul şi membrana pajiiracee, rămîne 

 astfel numai un strat capilar de albuş. In această sitiiaţie, discul embrionar beneficiază, 

 direct şi fără pericolul uscării, de oxigenul care pătriinde prin i)orii cojii şi membrana papi- 

 racee. Urcarea gălbenuşului în această perioadă de dezvoltare corespiinde necesităţilor 

 respiratoare ale embrionului. Scufinularea în albuş (sau alt lichid) a discului embrioniir, 

 în primele doiul zile de incubaţie, duce la asfixia şi moartea embrionului. De aceste fa,i)le 

 t rebuie să ţinem seama cînd ferestruim oul în primele două zile ale incubaţiei. 



După ce am deschis oul şi am acţionat asupra conţinutului lui, este necesar să reum- 

 ])lem oul cu albuşul în prealalul scfis, cînd operăm în primele două zile ale incubaţiei. 



