34 TEHNICA OBSERVAŢIEI VITALE ASUPRA EMBRIOKUI.UI DE GAiNĂ 



depăşesc diametrul gălbenuşului, îndepărtăm colţurile periculoase ale marginii deschi- 

 zăturii şi vărsăm întregul conţinut al oului (imitînd gestul gospodinei) într-un recipient 

 emisferic de sticlă steril cu diametrul de 5 cm (fig. 42). 



Este important să aşezăm în aşa fel gălbenuşul în recipientiil de sticlă, încît placa 

 embrionară să se găsească pe emisfera superioară, văzută de operator (orice altă poziţie duce 

 la asfixierea embrionului sau la malformaţii). 



După cîteva încercări învăţăm să plasăm gălbenuşul în poziţie corectă (cu 

 embrionul în sus) în recipient. în cazul în care poziţia gălbenuşului nu ne mulţumeşte, 

 îl putem răsturna încă o dată sau chiar de mai multe ori în alte recii)iente pregătite, pînă 

 cînd obţinem poziţia corectă. în nici un caz nu trebuie să provocăm ruperea membranei 

 viteline — accident urmat inevitabil de formarea unui extraovat, adică scurgerea unei părţi 

 a vitelusuhii în albuşul înconjurător, ceea ce tulbură dezvoltarea normală. în a doua zi 

 de incubaţie, cînd executăm această transvazare a oului, membrana vitelină este încă 

 siificient de groasă pentru a rezista la asemenea solicitări ^). Grosimea membranei descreşte 

 tncepînd cu prima zi de incubaţie. în a treia zi ea s-a subţiat mult şi astfel pericolul de 

 a o rupe devine mult mai mare dacă operata în această zi. 



Recipientul conţine acum gălbenuşul bine orientat, plutind în albuşul turnat 

 împreună cu el. Aşezăm recipientul într-un cristalizator înalt (fig. 42), în fimdul căruia 

 se află un strat de apă caldă de circa 1 cm înălţime. Acoperim cristalizorul cu un capac 

 de sticlă şi îl aşezăm în incubator. 



Această tehnică permite de obicei supravieţuirea embrionului pînă în a cincea — 

 a şaptea zi de incubaţie (rareori mai mult). Ea are avantajul de a expune vederii şi ma- 

 nipulării nestingherite embrionul cu anexele sale (fig. 43), permite urmărirea formării lichi- 

 dului subembrionar etc. 



Pentru a putea examina prin transparenţă şi cu obiectivele iJiiternice ale microsco- 

 pului obişnuit orice parte a suprafeţei embrionului viu şi a membranelor sale (circulaţia, 

 amănunte histologice etc), am construit, împreună cii St. E 1 i a s, următorul dispozitiv 

 experimental : 



Embrionul de trei zile de incubaţie, împreună cu aria sa vasculară, se separă de 

 întreaga masă de vitelus şi se întinde pe convexitatea unei sticle de ceasornic sterilă. Pentru 

 a separa embrionul şi aria sa vasculară intactă de restul sacidui vitelin şi de masa gălbe- 

 imşului, deschidem oul şi vărsăm conţinutul său într-un cristalizor cu soluţie fiziologică 

 sterilă şi caldă. Conţinutul oului pluteşte acum în lichid. Prindem cii o pensă sterilă sacul 

 A'itelin şi cu ajutorul unui foarfece curb, tăind mereu în afara sinusuM marginal, reuşim să 

 detaşăm o membrană care conţine embrionul şi întreaga sa arie vasculară. Introducem acum 

 sticla de ceasornic în lichidul din cristalizor (aci se recomandă folosirea unor mănuşi sterile 

 şi a măştii de faţă), apoi cu cîteva mişcări ale pensei reuşim, de obicei fără prea mari difi- 

 cultăţi, să aducem formaţiunile embrionare în dreptiil convexităţii sticlei de ceasornic 

 pe care o ridicăm brusc, scoţînd-o îmj)reună cu embrionul din apă. în felul acesta obţinem 

 o bună aşezare a embrionului şi a anexelor sale pe noul său suport, pe care-1 introducem 

 imediat într-o cameră umedă (fig. 44), prevăzută cu un dispozitiv de umectare. Camera 

 umedă se menţine la tetaiperatura de incubaţie în termostat. 



Metoda discului embrionar izolat pe medii de cultură a fost descrisă de W a d- 

 dington, Spratt, Eudniek etc. D o r i s S i m o u descrie recent experienţe 

 pe discuri explantate in vitro. 



') Membrana vitelină se subţiază şi se resoarbe in primele zile de incubaţie. 



