TEHNICI OK TKANSPTwVNTAtîE 47 



vitelin. Putem pregăti xin pat receptor şi îu acest perete foarte subţire. Este important 

 ca acesta să mi se perforeze, ceea ce duce de obicei la pierderea în profunzime a implantului. 



Unii autori caută însă tocmai acest efect, preconizînd cultura imphint^'hn- în inte- 

 riorul sacului vitelin. 



Din punct de vedere metodologic, transplantai-ea pe sau în sacul vitelin, descrisă 

 mai înainte, face legătura cu tehnica „culturii în ou'''', pe care noi o folosim printre 

 altele ca fază intermediară pentrvi menţinerea în viaţă a unor organe embrionare înainte 

 de a fi transplantate pe corpul unei gazde embrionare. 



La un ou de 2 zile de incubaţie, ferestruit, excizăm embrionul împreună cu ai'ia sa 

 pehu'idă, lăsînd pe loc aria opacă. După îndepărtarea plăcii embrionare, rămîn deci pe loc 

 membranele extraembrionare ale ariei opace (ecto-mezo-endodermul extraembrionar cu 

 insulele sanguine), iar în centru se află golul care lasă să se vadă lichidul subembrionar, 

 existent în acest moment al intervenţiei. Implantul ia locul embrioniilui excizat, venind 

 în contact pe margini, cu membranele extraembrionare şi se scaldă în lichidul cavităţii 

 subembrionare. Fereastra se închide şi oul se repune în incubator. în caz de reuşită se 

 poate observa — după o coloraţie vitală — cum implantul, crescînd, s-a sudat cu mem- 

 branele extraembrionare înconjurătoare. 



Această tehnică de cultură de ţesut (sau de organ) foloseşte deci ca mediu elementele 

 constitutive ale ouhii întreg şi ale unei părţi a plăcii embrionare. Implantul poate asimila 

 astfel, în mare măsură, substanţe specifice rasei sau speciei oului folosit. 



Putem cidtiva ţesuturi sau organe şi în cavitatea sacului amniotic viu. Aici mediixl 

 de cultură se reînnoieşte continuu, primind substanţe eliminate la nivelul reţelei vasculare 

 tegumentare ale embrionidui. 



Lucrăm cu embrioni de cel puţin 3 zile de incubaţie, prezentînd încă ,, breşă" amnio- 

 tică pe cale de închidere. Implantiil este introdus, fie prin această breşă — eventual lăr- 

 gită — , fie prin orificiul pe care îl deschidem în sacul amniotic (în cazul cînd breşa este 

 închisă). Acest orificiu artificial se reînchide spontan. In zilele care ui-mează se acumulează 

 lichidul amniotic, în care implantul poate fi observat, plutind liber. 



EXPLANTAREA ŢESUTURILOE SAU ORGANELOR 



Cultura de ţesut sau de organe în afara oului, în medii artificiale sau ,, naturale", 

 constituie o metodă indispensabilă pentru multe cercetări în embi'iologia experimentală. 



Tehnica cidturilor de ţesut este amplu expusă în tratate speciale, dintre care reco- 

 mandăm pe cel al profesorului E. C. C r ă c i ii n, ceea ce ne dispensează să insistăm aici 

 în mod deosebit asupra ei. 



în lucrările noastre ne-am servit mai ales de medii compuse din plasmă heparinată 

 şi extract embrionar în picătiiră suspendată. în unele cazuri am folosit ca mediu de cultură 

 lichidul subembrionar extras din ou între a patra şi a şasea zi de incubaţie. Metoda prele- 

 vării acestui lichid a fost descrisă anterior. 



Pentru observaţia vitală continuă a culturilor în picătură suspendată ne servim de 

 un microtermostat special (fig. 45) care permite menţinerea lamei, pe care se află ciiltura, 

 la o temperatură de 38° şi în acelaşi timp observaţia ei microsco])ică. 



Ataşînd camera fotografică cu oglinda de reflexie la tubul microscopului, i)utem 

 lua microfotografii seriate ale elementelor cidtivate şi îndeosebi ale evohiţiei unuia şi 

 aceluiaşi element din cultură de-a lungul unui număr mai mare de ore. 



