48 TEHNICA OBSERVAŢIEI VITAI,B ASUPRA EMBRIONUI,UI DE GĂINĂ 



Cultiiiile de ţesut pot fi mieromanipiilate în cazul cînd dorim să acţionăm direct 

 asupra celulelor (constituenţilor celulari) sau a formaţiunilor extracelulare (fig. 83, 

 84 şi 85). 



Eecomandăm în mod special monografia lui P. F o n b r u n e acelora care doresc 

 să se iniţieze în tehnica micromanipulăiii. Noi ne servim de camera de tilei indicată de P. 

 r o n b r u n e (fig. 80). Lamela pe care se află cultiu-a de ţesut în mediul ei se detaşează 

 de lama scobită pe care a fost montată şi se depune (fig. 87) pe camera de ulei. Pară pericol 

 de uscare, elementele culturii pot fi mieromanipiilate astfel cu ajutorul acelor pregătite 

 în mod special, după tehnica indicată de F o n b r u n e, pe care o redăm pe sciu-t aici. 



Pe braţul drept al micromanipulatoi ului se montează un tub de sticlă capilar (prefe- 

 rabil plin, fără lumeii). Pe braţul stîng al micromanijjulatorului este fixat termocauterul 

 cu ansă de platină, alimentat de o rezistenţă variabilă. Sub controlul microscopului montat 

 jie micromanipulator, atingem ansa de platină cu viifiil acului de sticlă. încălzind acum 

 ansa de platină piuă la roşu, se produce topirea vîrfului acului de sticlă. îndepărtînd 

 printr-o mişcare bine dozată ansa de platină, ,, extragem" din vîrfiil de sticlă un filament 

 de sticlă ultrafin, ,,cito]ogic", a cărui formă şi dimensiuni depind de gradul de încălzire a 

 ansei de platină şi de mişcarea pe care i-am imprimat-o. 



O altă tehnică, pentru obţinerea unor vîi'furi sau unor micropipete, constă în încăl- 

 zirea laterală a tubului de sticlă capilar, în timp ce o greutate exercită o tracţiune dozată 

 asupra tul)iilui. Toate tehnicile de micromanipulare necesită însă, pentru a da rezultate 

 bune, o deprindere obţinută printr-un exerciţiu îndelungat. 



Pentru toate cercetările noastre, fotografia este un auxiliar indispensabil, folosit la 

 fiecare pas, pentru a obţine documentarea ştiinţifică a fazelor de lucru şi a rezultatelor 

 obţinute. O parte integrantă a laboratorului de embriologie experimentală este deci atelierul 

 fotografic. Ne folosim, în timpul observaţiilor microscopice, de camera fotografică cu 

 oglindă de reflexie adaptabilă la tulnil microscopului (fig. 88), iar pentru fotografierea 

 embrionilor vii, de dispozitivul din figura 89. 



Tehnicile descrise pînă acum nu epuizează nici pe departe vasta literatură existentă 

 în acest domeniu. Ele se dezvoltă zilnic şi fiecare laborator îşi creează tradiţia sa teh- 

 nică proi)rie. 



Am descris, cum s-a spus la început, tehnicile de care ne-am servit în lucrările noastre, 

 lucrări a căror expunere va face obiectul capitolelor următoare. 



Tehnicile care ţin de metoda observaţiei vitale şi de metoda intervenţiilor directe, 

 despre care a fost vorba iu acest capitol, se adresează structurilor din domeniul micro- 

 macroscopic şi microscopic. 



S-au dezvoltat în embriologia experimentală, strîns legate de metodele l)iochimice, 

 metode şi tehnici prin care se pătrimde însă pînă în domeniul ultrastructural. A luat naştere 

 o „embriologie chimică" (J. B r a c h e t, J. N e e d h a m, Dorfmann, V. Mîrza 

 etc). O deosebită importanţă a căpătat studiul dezvoltării şi rolului enzimelor în ontogeiieză 

 (vezi anexa ,, Metode histochimice"). 



Cromatografia şi electroforeza au devenit metode deosebit de utile, care permit 

 alcătuirea imui inventar al constituenţilor de bază (protide, lipide sau glucide) ai organelor 

 şi ţesuturilor embrionului de-a lungul dezvoltării sale. 



Electroforeza este un mijloc de separare îndeosebi a compuşilor macromoleculari, 

 în special ai protidelor, glucoprotidelor şi lipoprotidelor. Cea mai rapidă tehnică electro- 

 foretică este microelectroforeza, cu înregistrare interferometrică. în laboratorul nostru 

 ne-am folosit de electroforeza pe hîrtie, care necesită o ajiaratură mult mai simplă, dînd 



