TEHNICI DE TEANSPLANTAKE 49 



totuşi rezultate mulţumitoare. Unul ilin avantajele acestei tehnici constă în faptul că ea 

 necesită material biologic pentru analiză în cantitate foarte redusă (0,01—0,1 ml). 



Iată, pe scurt, principiul metodei : pe o bandă de hîrtie de filtru îmbibată cu o soluţie 

 tampon se depune lichidul de analizat, couţinîud amestecul de compuşi macromoleculari. 

 La capetele hîitiei, care sînt în contact cu aceeaşi soluţie tampon, se aplică o ten- 

 siune de 100—300 volţi stabilizaţi. în cursul a circa 10—20 de ore, sub acţiunea acestei 

 diferenţe de potenţial, componenţii migrează cu viteze diferite, seiiarîndu-se. Fracţiu- 

 nile separate se evidenţiază printr-o developare adecvată, apărînd în formă de benzi 

 colorate de intensitate diferită. După felul developării se obţin protido- lipido- şi gluco- 

 gramele. 



Mişcînd banda (,,elfograma") în faţa unei fante şi îm-egistrînd intensităţile de lumină 

 prin sisteme fotoelectrice, se poate obţine o ciu-bă care permite o evaluare cantita- 

 tivă (fig. 90). 



Croma(ografia permite, mai cu seamă, studiid direct al compuşilor micro moleculari 

 sau, după o hidroliză prealabilă, a celor maciomoleculari. 



în embriologia experimentală, tehnica cea mai avantajoasă este cromatogratia pe 

 hirtie, fiindcă ea necesită cele mai mici cantităţi de analizat (circa 0,01—5 ml). O i>icătuiă 

 de substanţă de analizat, aplicată intr-iin punct situat marginal pe o hîrtie de filtrii, este 

 antrenată de un curent lent de solvent, realizat prin îmbibarea treptată, datorită capilari- 

 tăţii hîrtiei. După ce aproape toată hîrtia este îmbibată (ceea ce durează de la 10 la 21 

 de ore) se ajunge la o repartiţie inegală a diferitelor componente. După uscare şi 

 developare, se obţin pete colorate, repiezentînd cite o componentă din amestecul 

 supus analizei. 



Cel mai însemnat avantaj al cromatografiei constă în posibilitatea de a separa 

 compuşi cu structuri foarte asemănătoare, inseparabile pe altă cale în cantităţi atît de mici. 

 Cea mai biiuă separare se obţine cu ajutorul cromatografiei bidimensionale — cu doi sol- 

 venţi tliferîţi — acţîonînd consecutiv în du-ecţii perpendiculare (fig. 91). Cromatogratia 

 pe hîrtie necesită o aparatură simplă; pentru a obţine însă rezultate compaiabile, este 

 nevoie de menţinerea strict constantă a temperaturii. Atît electroloreza, cit şi ciomato- 

 grafia se pot folosi în embriologia experimentală pentru urmărirea evoluţiei biochimice în 

 ontogeneză. 



Analiza respiraţiei cu ajutorul aparaturii Warburg saii a altor tehnici (microludioane) 

 şi studiul schimbului de gaze al oului întreg aduc indicaţii preţioase la cercetarea proceselor 

 metabolice şi biochimice. Prof. P. B. T o k i n face în excelenta sa lucrare ,, Imunitatea 

 la embrion" (1955) o amplă trecere în revistă a principiilor „embriologiei imimologice". 

 Problema reacţiilor imunologice de tip antigen-anticorp în procesul de dezvoltare a embrio- 

 nului constituie obiectul cercetărilor unui important număr de autori, ca N. I. J u k o v - 

 V e r e j n i k o V, O. E. V i a z o v (1952), G. V. L o p a ş o v şi V. S t r o e v a (1950), 

 P. W e i s s, T a y 1 o r etc. 



Astfel, de relativ scurt timp se dezvoltă, în embriologia experimentală, o metodă 

 nouă, embriologia imunologică. Principiul acestei metode de cercetare constă, printre altele, 

 în prepararea antiserului specific împotriva unui organ sau ţesut (antigenul; al organismului 

 adult şi în căutarea apariţiei acestui antigen la embrion, observînd efectul introducerii 

 antiserului în complexul embrionar, in diferite stadii de dezvoltare. 



în sfîrşit, folosirea izotojulor radioactivi promite a deveni o metodă fructuoasă 

 pentru studiul schimbului dintre embrion şi substanţele embriotrotice, pentru studiul 



7 — C. K78 



