INTRODUCERE 17 



nuhii, căieia îi uiinează instalarea iinei tracţiuni transversale, produsă de diferenţierea 

 membrelor şi de migrarea primordiilor musculare în direcţia antero -laterală a trunchiiilui. 

 Deschiderea experimentală a tubului neural, de pildă, are drept consecinţă modificări 

 în topografia organelor învecinate. Distrugerea unui glob ocular modifică structura 

 scheletidui facial, pulsaţiile inimii determină apariţia ţesixtului elastic mediastino- 

 vascidar etc. 



e) Influenţări prin alţi factori fizici şi fizico-cliimici (radiaţii, electricitate etc.)- 



O trăsătură esenţială a proceselor care au loc în sinul complexidui embrionar este. 

 schimbarea raporturilor interacţionale. Fiecare treaptă de dezvoltare se caracterizează 

 de fapt, calitativ şi cantitativ, prin anumite ra])orturi între componenţi. Tntei'acţiunile 

 nu urmează schema acţiunii şi contraacţiuuii de aceeaşi intensitate dar de sens opus, ceea ce 

 ar condiţiona o stare de echilibru. 



între două elemente, a şi h, în perioada t', influenţa în direcţia de la a spre b poate 

 să fie mai mare decît de la b spre a. Dacă mai adăugăm un al treilea component, c, ne 

 putem închipui un sistem de influenţări intense în sensul a spre b, b spre c, c spre a, 

 coexistând cu altid mai slab în sensul e spre b, b spre a, a spre c. 



Cităm, spre exemplu, raporturile care se stabilesc între albuş, gălbenuş şi embrion 

 la păsări, sau ajiariţia unor zone cu intensitate metabolică deosebită în sinul corpului 

 embiionar, cu efecte de organizator. 



în perioada următoare, <", a dezvoltării, raporturile pot fi răsturnate sau 

 schimbate. 



în sinul acestei concepţii a interacţiunilor, cauzalitatea căpătă o formă nouă. 



„Interacţiunea exclude orice caracter absolut primar sau absolut secundar, dar 

 în acelaşi timp ea este un proces bilateral. . . pentru a-1 înţelege în ansambhd lui, el trebuie 

 cercetat separat, mai intii dintr-un punct de vedere şi apoi din celălalt, înainte de a putea 

 sintetiza rezultatul total" (Fr. Engels)i). 



Declanşarea proceselor de interacţiune necesită de multe ori schimbări în structura 

 orbitelor externe ale complexului (introducerea de energie din afară) de exemplu, încălzirea 

 oului, care permite elementelor constitutive ale embrionului să reacţioneze cu substanţele 

 embriotrofice îngrămădite în imediata lor apropiere. (Nu abordăm aici, vastul materia! 

 faptic adunat). 



Printre procesele care au loc în sinul complexului ontogenetic embrionar, un loc 

 de frunte îl ocupă fenomenul de interiorizare. Conceptul complexului ontogenetic facilitează 

 îndeosebi înţelegerea procesului de interiorizare, a transformării externului în intern, 

 proces care a stat la baza orientării ecologice în embriologie. Embriologia ecologică îşi pro- 

 pune, după G. A. Ş m i d t, să stabilească dependenţa procesului de morfogeneză embrio- 

 nară de condiţiile de existenţă ale organismului în diversele stadii ale dezvoltării sale. 



Majoritatea proceselor ontogenetice sînt ,, interiorizate" în urma unui proces <l(^ 

 trecere de la extern spre intern a condiţiilor şi factorilor de dezvoltare. 



Vechile condiţii de existenţă, care, cîndva, au dat naştere proceselor ontogenetice în 

 decursul filogenezei, pot fi dispărute complet, sau să-şi fi pierdut caracterul de actualitate 

 (sau de latură principală), fiind cu totul înlocuite — în condiţiile ontogenetice actuale — 

 de procese corespunzătoare, însă situate în orbite interne ale complexului, de exemplu, 

 apariţia despicăturilor branhiale la vertebratele terestre. 



') Fr. E n g e 1 s. Dialectica naturii, Ed. de stat pentru literatură politică, 1954, p. 164 — 105. 

 o. 1778 



