13 l TEHNICA OBSERVAŢIEI VIT-U.E ASUPRA EMBKIONDWI DE GĂINĂ 



taţii emis de Pavlo v — raportarea procesului la structură şi bineînţeles în acelaşi timp cu. 

 raportarea structurilor la proces, unul clin cele trei principii materialiste ale învăţăturii sale. 



Aplicarea principiului structuraUtăţii necesită un concept lărgit al morfologiei, 

 care cuprinde — pe lingă domeniul macro- şi microformelor — şi vastul domeniu al struc- 

 turilor macro- şi micromoleculare, adică domeniul leptonic ^). 



Structura cuprinde totalitatea domeniilor morfologice, in sîmd cărora cel macro- 

 şi microscoi)ic constituie — conform concepţiei pe care o dezvoltăm aici — morfologia în 

 sensul mai restrîns. Este clar că conceptul lărgit al morfologiei, legat de principiul structu- 

 ralităţii, reprezintă de fapt o sinteză între anatomie, histologie, citologie, biochimie şi 

 lci)tonică. 



Se observă că formele şi structurile organismului, studiate în anal ornic, histologie, 

 rizico-chimie şi chimie biologică, se pot aşeza de-a lungul unei scări de mărimi, unei scări 

 ]iur cantitati^'c, care porneşte de la domeniid mărimilor centimetrice, trece prin domeniul 

 milimetrilor şi al micronilor şi ajunge piuă la cel al milimicionilui'. De-a lungul acestei scări 

 cantitative putem grupa formele şi structm-ile organismului în diferite domenii de mărimi 

 (etaje morfologice). 



Dacă se ia, de exemplu, un muşchi striat scheletic, macroscopic, în cadnd domeniilor 

 de mărimi centi^netrice şi milimetrice, acesta apare compus din fascicule muscidare învelite 

 de o fascie comună. Aceste forme : muşclii întreg, fascicidele sale şi fascia, nu depăşesc un 

 cadru centimetric sau milimetric. 



Fiecare fascicul muscular, la rîndul său, învelit într-un perimiziu, este compus din 

 fibre musculare (lăsăm aici la o parte vasele, nervii etc). Fibra musculară apare ca o formă 

 aparţinînd unui domeniu morfologic ,,siibiacent". 



Lărgimea ei încape într-im cadru micronic. Fibra musculară este compusă, la rîndid 

 ei, din mănunchiuri de fibrile musculare, care la rîndul lor rezultă din fascicularizarea 

 unor macromolecule filamentoase, forme din domeniul morfologic milimicronic (leptonic). 



S-ar părea că avem aici de-a face cu o recapitulare de forme asemănătoare (muşchiul, 

 fasciculul muscular, fibra musculară, fibrila musculară, macromolecula filamentoasă), 

 care se găsesc în adîncimea striicturală a organidui, de-a lungul unei dimensiuni morfologice, 

 una conţinîud inclusă pe cealaltă următoare (])rincipiu numit de Heidenhain ,,enca])sis"). 

 Este oare acesta modul corect de a concepe legătura dintre anatomia, histologia şi chimia 

 fizică, chimia biologică a muşchiului, pe de o parte, şi, pe de altă parte, legătura dintre 

 contracţia musculară globală (.macroscopică) şi mecanismul intim al contracţiei pe planul 

 ultrastructural ? Desigur că vu, şi iată de ce : 



La trecerea de la un domeniu morfologic la celălalt următor, pe scara cantitativă 

 a mărimilor (,, dimensiunea morfologică"), scară care ne duce în adîncimea structurală a 

 organului sau organismului întreg, valoarea funcţiilor şi formelor nu se schimbă şi ea ]iur 

 cantitativ (muşchi, muşchi microscopic, muşchi ultramicroscopic); ci dimpotrivă, formele 

 care apar succesiv la trecerea unor niveluri critice pe scara cantitativă dimensională se 

 deosebesc şi calitativ între ele. 



Un alt exemplu va ilustra cele afirmate. 



Din forma globală macroscopică a femurului (fig. U^') putem deduce, în mod just, 

 o l)ună parte a funcţiilor sale. El apare adaptat să suporte greutatea corijului şi tracţiunile 

 inserţiilor nuisculare. Structura trabeculară oferă chiar ochiului liber i)osilMlitatea de a 

 aprecia repartizarea împovărărilor mecanice la care este adaptat femmul. 



*) XlnTOţ = fin. I.c]iiiluiiic':'i ; (lunioninl iillinsti ucf UI il(ir, 



