136 TEHNICA OBSEltVATlEI VITAIB ASUPEA EMBRIONULUI UE GAiNA 



ci şi în etaje morfologice diferite ale xmiii întreg structural, schimbîndu-se calitativ la tre- 

 cerea luior hotare , ..critice". Dinamica proceselor funcţionale poate cuprinde organismul 

 întreg în diferitele sale etaje morfologice. Conceptul structuralităţii uşurează astfel înţe- 

 legerea expresiei morfologice a unităţii organismului, a interacţiunii dintre toate 

 părţile lui. 



Din punct de vedere morfologic, stadiile prelezionale ale unui proces patologic sînt, 

 de multe ori, perioade de desfăşurare ale procesidui iiatologic în etajul ultrastructural 

 (leptouîc), de xmăe se pot dezvolta mai departe. Perioada leziouală începe cu depăşii-ea 

 hotarelor domeniidui micro- şi mai tîrziu macroscopic, cîud procesul patologic intră — ca 

 expresie moifologică — în cîmpid optic al anatomiei patologice. 



Astfel, prima manifestare microscopică a unui proces patologic hi embrion nn tre- 

 buie să coincidă cu începutul lui real, ci apare de cele mai multe ori, ca nu ,,vîrf" care a 

 depăşit nivelul ultrastructural. 



Diferenţierea morfologică normală este precedată, la embrion, de o diferenţiere 

 biochimică (chemodiferenţiere). Această chemodiferenţiere, fără a prezenta o ,,prefor- 

 mare" chimică a viitoarei structuri microscopice sau macroscopice constituie însă în multe 

 cazuri o treaptă ontogenetică premergătoare acestora. 



Apariţia structiu'ii specifice în etajul morfologic microscopic are, deci, semnifi- 

 caţia unui salt calitativ morf o -funcţional la depăşirea hotarului critic dintre etajul morfo- 

 logic idtrastructural (leptonic) şi etajul microscopic. 



Cunoaşterea condiţiilor necesare acestor salturi constituie imul din obiectivele cele 

 mai importante ale embriologiei experimentale. Din păcate, m stadiid cunoştinţelor 

 noastre de astăzi, legăturile cauzale dintre procesele biochimice şi cele morfogenetice 

 micro- şi macroscopice nu sînt încă clarificate. 



Diferitele metode şi tehnici ale intervenţiilor experimentale asupra embrionului 

 pot fi grupate luînd drept criteriu etajul structtu-al, căruia aceste metode sau tehnici i se 

 adresează iniţial. 



Astfel, metodele biochimice şi biofizice se adi-esează, în cea mai mare parte, etajului 

 idtrastructural (leptonic), fiindcă prin aceste metode se intervine asupra grupărilor atomice, 

 moleculare, macromolecidare. Metodele de intervenţie directe mecanice sau termice etc. 

 (microchirurgicale) se adresează formelor şi structurilor din domeniul micro- saii micro- 

 macroscopic. 



Schemele din figura 47 înfăţişează sistematizarea intervenţiilor experimentale, 

 avînd drept criteriu orbita complexului ontogenetic in care se intervine iniţial. 



în principiu pot fi influenţate toate părţile complexului printr-o intervenţie în 

 oricare din orbitele sale. 



Practic trebuie însă ales momentul intervenţiei şi latura principală a sistemului 

 interacţional, într-un moment dat, pentru a obţine efectul dorit şi cu intensitate suficientă. 



Indiferent în care sferă intervenim iniţial, în ultima linie se va resimţi metabolismul, 

 reprezentat în schemă prin sfera cea mai internă. 



Schema înfăţişează justificarea tuturor genurilor de intervenţii : în structura mediu- 

 lui extern, în organismul parental, în mediul apropiat embriomdui, în organele sale extra- 

 embrionare, în corpul embrionului, in complexele multicelulare, în structurile microsco- 

 pice, şi în ultrastructuiile substanţei vii. 



Sînt însă două căi care apar deosebit de ai)te, pentru intervenţii menite să dirijeze 

 ontogeneza : intervenţii în structura mediului extern şi in curentul de asimilare, de „inte- 

 riorizare" ontogenetică, şi intervenţii directe în sfera metabolismului. 



