ANEXA ir 



MKKHH: KISKKIilMICK APLICAI K î\ (KISCi:! AlU 

 ASLPltA KMBRIOXULUI I)K <iAli\A 



DU 



C. RÎMNICEANU 



Conbi(Icr;\ţu generale. Stiuliul glieogeiiului la embiloiuil de găină : iiieliHla Sabadaş 

 pentru evidenţierea glieogenului ; rezultate .şi diseuţii. Consideraţii generale asupra valorii 

 funcţionale a prezenţei, localizării şi intensităţii enzimelor in general şi a fosfatazci alca- 

 line în special. Studiul fosfatazei alcaline la embrionul de găină : metoda Dorfman- 

 Epstein adaptată ţesuturilor embrionare; rezultate şi discuţii 



Prcjcesiil (le dc/A'oltarc a ombiioiiuliii de găină şi auexeloi' sa^lc, de hi înee]nitul 

 incubaţiei ,şi pîiiă la eelozinue, turnează un ritm rai)id şi se desfăşoară în mai multe etape. 

 Etapele prin care trece complexul embrionar pot fi caracterizate, <lin jmiict de xcdere 

 moifologic, ])rin aiKiriţia ]irimordiilor de organe, prin creşterea şi difereuţieiea lor ])înă la 

 realizarea structurilor pe deplin dezvoltate, prin apariţia de noi structuri extraendjrionare 

 (de exemplu, alantoida), prin modificarea structurală a unora dintre acestea (de exemplu, 

 corion-alantoida). prin dispariţia altora. în toate aceste etape există o continuă inter- 

 relaţie între componenţii complexului embrionar. 



A])aaiţia structurilor specifice constituie un salt calitativ al inocesului de dezvol- 

 tare — puncte nodale — de o deosebită impoitanţă îit evoluţia embrionului. Orice struc- 

 tură nouă, reprezentînd manifestările reactivităţii la noi condiţii, caracteristice fiecărtii 

 stadiu din dezvoltarea embrionuhii, se juoduce pe baza unui nou tip de metabolism. 

 Modificarea tipului de metabolism stînd la baza procesului de morfogeneză diferenţierea 

 biochimică este deci precursorul diferenţierii morfologice. 



Structuia este expresia morfologică a funcţiei, deci im putem considera diferen- 

 ţierea unui ţesut sau organ decît în relaţie cu o funcţie, fie specifică, fie jnemei- 

 gătoare celei specifice, necesară stadiului de dezvoltare în care se găseşte organismul 

 respectiv. Aşadar, ţesuturile şi organele în dezvoltare sînt com])lexe morfo-funcţit)nale 

 care exprimă un anumit tip de metabolism, o anumită diferenţiere biochimică. 



Eeiese clar că în procesvtl de dezvoltare mi este suficient studiul modificărilor mor- 

 fologice, ci că este absolut necesar să se ia în consideraţie legătura dintre procesul de mor- 



