140 TEHNICA OB.SEKVA'i'lEI VH'AIiB ASUPKA EMBKIONtH,ri DE GĂIMĂ 



fogeiieză si metabolism, dintre fenomenele biochimice şi biofizice şi morfogeneză. Este 

 necesar să se cunoască perioada de dezvoltare care precedă modificările vizibile produse 

 în cursul proceselor biologice. 



Aceasta implică, pentiu morfologi, îmbinarea cercetărilor morfologice cu cele 

 histochimice. 



în ceea ce i)iiveşte biocliimia embriologiei puiuliu de găină, s-aii acumulat midte 

 date pină acum, totuşi încă insuficiente. Cercetările de liistochimie a embrionului de găină 

 sînt mult mai i)uţiue, datorită în mare măsură dificultăţilor pe care le prezintă încă meto- 

 dele de liistochimie. 



Analiza biochimică, care ne dă o imagine a constituţiei chimice a unui ţesut sau 

 oj'gau, un bilanţ al diferitelor substanţe chimice, nu reuşeşte însă să precizeze nici exis- 

 tenţa unor cantităţi mici din substanţa cercetată şi nici nu poate aprecia, din punct de 

 A'edere chimic, structurile în unitatea lor, în sinul organismului, ca fiind obligată să dis- 

 trugă chiar complexiil molecular, nu numai structuiile Aizibile. 



Histochimia trebiiie să completeze aceste goluri, căci ea, deşi analizează numai 

 calitativ şi nu şi cantitativ, permite totuşi decelarea unor cantităţi mici de siibstanţe 

 chimice, localizarea lor în celulă, legătura lor cu structuratele intracelulare ; ea nu poate 

 evidenţia o substanţă decît legată de structură, identificarea chimică făcîndu-se în sînul 

 ţesiitului fără a modifica structura lui. 



Histochimia urmăreşte ca atare conservarea substanţei pe care o cercetează, 

 respectînd riguros stnictura ţesiiturilor. Servind ca o punte de legătm-ă între datele 

 analitice cantitative ale biochimiei şi datele morfologice, histochimia tinde să identifice 

 procesele vitale în intimitatea ţesutmilor, a structurilor. 



La baza activităţii organismului, a diverselor sale componente deci, stau transfor- 

 mările biochimice, aceste transfoi'mări constituind izvorul de energie pentru funcţiile 

 biologice. Veriga principală în procesele energogenetice este metabolis'mul glucidelor ; 

 dar, după cum arată E n g h e 1 h a r d t, ,, funcţia se realizează nu pe seama energiei 

 proceselor de schimb, ci pe seama energiei substanţelor înmagazinate, în calitate de produse 

 ale proceselor metabolice care au concentrat în sine energia acestora". Procesele meta- 

 bolice pregătesc ,, substanţa explozibilă", spune el, iar pe seama energiei exploziei se reali- 

 zează funcţia. Eezerva de polizaharide constituie deci un izvor de energie de care depind 

 funcţiile oiicărvii organism ; forma de rezervă pentru organismele animale fiind glicogenid- 

 concentrat de energie avînd posibilităţi largi de transformări fosforate — , el are un deo- 

 sebit rol în dinamica cehilelor şi ţesuturilor. Cercetarea existenţei şi repartiţiei glicogenului 

 va fi prin urmare de o mare importanţă în studiul morf o -fiziologiei organismuhii în 

 dezvoltare. 



GLICO GENUL 



îmiti'eună cu C. M i c 1 e a şi M. D r ă g a n am cercetat histochimic glicogeneza 

 în cursul dezvoltării embrionului de găină, ţinînd seama de interrelaţia organismului în 

 dezvoltare şi mediiil său extern (substanţele embriotrofice, membranele embrioiiarc, con- 

 diţiile de existenţă) începînd cu a treia oră de incubaţie şi pînă la sfîrşitul perioadei embrio- 

 nare a ontogenezei. Cercetările noastre s-au extins şi asupra ouălor fecundate, dar nein- 

 cubate, iar ca să apreciem în ce măsură fecundaţia influenţează metabolismul glicogenului 

 în ou, am studiat si oul nefecundat. 



