ANEXA II 143 



Contrar vechii concepţii asupra „ficatului tranzitoriu", socotim că trebuie să inclu- 

 dem în acest termen nu numai celulele blastodermice, ci şi membrana vitelină, vitelusiil 

 alb şi elementele ariei vasculare. Către a ciucea — a şasea zi de incubaţie, membrana vite- 

 lină se subţiază, pierzînd rolul de rezervor de glicogen, şi de aici înainte, după constatările 

 noastre, ficatul embrionar preia funcţia glicogeuetică. 



O dată cu apariţia inimii apare glicogen şi în mioblaştii ei, cantitatea gramdelor 

 crescînd cu vîrsta. 



Chiar din ziua a treia de incTibaţie, în unii mioblaşti, detaşaţi din miotomi, apar 

 puţine granule fine de glicogen, pentru ca la vîrsta de 5 zile, atît musculatura dorsală, cit 

 şi cea cervicală, bine dezvoltate, să conţină o importantă cantitate (fig. di). Prezenta 

 glicogenului precedă mişcările embrionului. Cercetările lui V o 1 o h o v arată că din 

 ziua a şai^tea apar, la embrionul de găină, primele mişcări active spontane. 



în sistemul nervos, la toţi embrionii studiaţi de noi, n-am găsit glicogen — în afară 

 de sinusul romboidal (corjiul glicogenic) — decît în substanţa albă din regiunea ventrală 

 a măduvei şi a măduvei prelungite (fig. 94) şi îu unele celule simpatice, îndeosebi acelea 

 care au migrat spre teritoriul glandei suprarenale şi gonadei (fig. 95). Apariţia glicogenului, 

 în aceste formaţîimi, este timpurie, din a cincea zi de incubaţie, aceste stricte localizări 

 menţinîndu-se în tot timpul dezvoltării. Ce semnificaţie are prezenţa acestui gliccgeu 

 numai în anumiţi neuroni f Cercetările făcute in filogeneză de o serie de autori au dovedit 

 că sinteza polizaharidului este proprie ncMuouului, ea aparţinînd animalelor de ]>(■ 

 treptele inferioare (de pildă melci, lipitori). La animalele supcM-ioare există o diferenţă 

 în sintetizarea glicogemilui faţă de nevertebrate şi vertebratele inferioare. La început, 

 în filogeneză, se găseşte glicogen, atît în corpul cehrlar, cît şi în prelungiri ; apoi, în procesul 

 de evoluţie, numai unii nem-oni sau numai porţiuni ale lor vor prezenta această putere 

 de sinteză. Eeiese deci că, în perfecţionarea adaptării organismelor la condiţiile de mediu, 

 scăderea puterii glicogenetice este un factor deosebit de important în biodinamica neuro- 

 nilor (Sabadaş). 



Pe de altă parte, o serie de cercetători au arătat că sinteza mediatorilor este strîns 

 legată de metabolismul glucidic al celulelor nervoase. Astfel, K o ş t o i a n ţ a demons- 

 trat experimental participarea metabolismului glucidic în sinteza mediatorilor. După 

 alţii (W e 1 s h, H y d e , JST a c h m a n s o n, H o f f ş. a.) , conţinutulîn glicogen al neu- 

 ronilor creează premisa pentru formarea acetilcoliuei. Constatarea însă a participării 

 diferite a nemonilor în sinteza glicogenului pune problema unor i)articularităţi biologice 

 ale diferitelor categorii de neuroni (Sabadaş). Acest autor, cercetînd glicogenul în sistemul 

 nervos la mamifere, ajunge la conchizia că înmagazinarea de glicogen se face în relaţie cu 

 corpii tigroizi. El a observat că glicogenul lipseşte în axon şi la nivelul comdui de emer- 

 genţă, deci lipseşte acolo unde nu există substanţă cromidială. Pe de altă parte, el consi- 

 deră că substanţa tigroidă se deosebeşte din punct de vedere chimic, la diferitele categorii 

 de neuroni. împreună cu C. Mi c 1 e a, studiind corpii tigroizi ai neuronilor embrionului de 

 găină, am constatat că îu ziua a cincea de incubaţie ei apar numai îu celulele ganglionilor 

 simpatici şi în celulele din hipotalamus, fapt care concordă cu observaţia apariţiei glico- 

 genului la aceeaşi vîi-stă, îu aceiaşi neiu-oni. 



în etajele superioare ale sistemiUui nervos n-am reuşit să punem în evidenţă pre- 

 zenţa glicogenului la nici o vîrsta, în perioada embrionară aoutogenezei. Acad. Palladin 

 a stabilit prezenţa glicogenului în ţesutul cerebral — pe cale analitică — şi a arătat, 

 împreună cu H a i k i n a, că glicogenul este o substanţă supusă unei necontenite trans- 

 formări. Desfăşurarea rapidă a metabolismului glicogenului intracerebral explică probabil 



