ANEXA II 147 



Dintre enzimele cu rol biologic deosebit de important sînt şi fosfatazele. Ele au acţiune 

 hidrolizantă, catalizînd hidroliza şi sinteza multiplelor combinaţii ale acidului ortofosforic 

 şi pirofosforic ; aceste reacţii sînt etapele metabolismului glucidic şi lipidic (J. Roche, 

 Courtois). Participînd Ia procesele de fosforilare, de transesterificare şi hidrolizare 

 a esterilor acidului fosforic, rolul lor în organism apare deosebit de important (P a 11 a d i n) 

 De exemplu, reabsorbiţia glucozei în rinichi comportă un ciclu de fosforilare şi defosfo- 

 rilare (L u n d s g a a r d). 



Eolul lor biologic, după cum arată J. Roche, „este legat nu numai de acti- 

 vitatea lor, ci şi de condiţiile fiziologice în care ele îşi exercită activitatea". După cum 

 arată acest cercetător, localizarea lor histologică a dat indicaţii foarte utile asupra 

 funcţiilor lor. 



Cehdele conţin mai multe fosfataze, cu caractere dîferite, care acţionează la pH-uri 

 optime variabile. Fosfataza alcalină, al cărei pH optim este între 8,8 şi 9,4, este carac- 

 teristică ţesuturilor animale, lipsind însă în cele vegetale. Fosfatazele alcaline sînt metalo- 

 proteine care conţin magneziu ; în unele cazuri, insă, acest metal poate fi înlocuit cu 

 zinc. Este o enzimă cvi metal disociabil. 



Diferiţi cercetători au arătat rolul fosfatazei alcaline în diferenţierea cehdară (M o o g) 

 în sinteza proteinelor, în geneza acizilor nucleici (K a s p e r s s o n), în procesele de sinteză 

 şi hidroliza, în procesele de secreţie. Toate acestea ne-au determinat să cercetăm acti- 

 vitatea fosfatazei alcaline în cm-sul dezvoltării embrionului de găină, urmărind apariţia, 

 localizarea şi variaţiile intensităţii reacţiei, atît în corpul embrionului, cît şi în ritelus, 

 membrana vitelină, aria vasculară, membrana corion-alantoidă. 



împreună cu acad. Y. M î r z a, C. M i c 1 e a, M. D r ă g a n, B. L i t v a c, 

 am cercetat fosfataza alcalină în complexul embrionar începind cu vîrsta de 3 ore incu- 

 baţie, în continuarea acestor cercetări, împreună cu C. M i c 1 e a şi M. D r ă g a u, 

 am stiuliat embriomil de găină şi anexele lui pînă la ecloziime. 



Metoda folosită de noi a fost metoda Dorfmau - Epstein, care este o modificare 

 a metodei Gomori şi pe care am adaptat-o la studiul embrionului de găină. 



Am folosit această metodă pentru unele avantaje pe care le prezintă, concluzie la 

 care am ajuns după ce în prealabil am lucrat cu metoda Gomori. Pi in metoda Dorfman- 

 Epstein regiunile care conţin fosfataza alcalină se colorează în albastru. Citoplasmă se 

 colorează cu eozină, ceea ce prezintă un dublu avantaj : colorarea de contrast — care dă o 

 apreciere mai justă a localizării şi intensităţii activităţii enzimatice — iar pe de altă 

 parte, acolo unde coloraţia slabă albastră-azurie, nespecifică fosfatazei, ar putea să inducă 

 în eroare, ea dispare prin eozină. 



Modificarea adusă metodei Gomori de către D o r f m a n - E p s t e i n constă 

 în înlocuirea sărurilor de cobalt priu săruri de fier, care sînt ulterior uşor detectate. 



Dorfman -Epstein fixează fragmentul de ţesut de 3 —4 mm la rece tim]) 

 de 12 ore în alcool de 80°, incluzionează la i^arafină şi secţiunile (7[i.) se trec în soluţia 

 de incubaţie timp de 24 de ore la 37°; soluţia de incubaţie este amestecul Gomori cii pil 

 între 9 şi 9,4. Concomitent se fac secţiuni de control, care sînt incubate într-un amestec 

 analog, dar lipsit de glicerofosfat de sodiu. 



Secţiunile de experienţă şi control se spală cu o soluţie de azotat de calciu 0,5%, 

 apoi sînt tratate 5 minute cu o soluţie de sulfat feros 2 %. Urmează spălarea minuţioasă 

 cu ai)ă (de trei ori) şi tratarea timp de 1 minut cu o soluţie de fericianură de potasiii acidu- 

 lată cu un volum egal de acid clorhidric 0,1%. Secţiunile sînt siiălate apoi cu apă distilată 

 deshidratate, clarificate şi montate în mod obişnuit. 



