148 TEHNICA OBSEin'ATlEi VITALE ASUPEA EWBRlONrLI'I DE GĂINĂ 



Noi am adaptat această tehnică la studiul complexului embrionar. Embrionii au 

 fost fixaţi vii in alcool de 80° în prealabil răcit la 4" ; durata fixării a variat in raport cu 

 vîrsta embrionuhii, intre ^^2 oră şi 8 ore. Incluzia la parafină a fost foarte rapidă 

 (maximum 2 ore). 



Secţiunile lipite pe lamă cu alcool de 4:0% au fost uscate rapid pentru a evita 

 contactul prelungit cu apa. 



Incubaţia în substratul mediu a variat ca timp între o oră şi jumătate pînă la 

 cinci ore .şi jumătate. 



Ou această metodă, prezenţa fosfatazei alcaline este indicată de o coloraţie albastră. 

 Variaţia de intensitate a coloraţiei albastre a fost corelată cu variaţia de intensitate a 

 activităţii fosfatazei alcaline. Variaţia de intensitate a activităţii enzimei este, după consta- 

 tările noastre, în funcţie şi de localizarea ei în celulă. Astfel, nucleul albastru palid indică 

 pentru noi o activitate fosfatazică slabă, culoarea albastră intens la nivelul niicleului 

 ne indică o activitate morfogenetică, pe cînd culoarea albastră intens a nucleului şi a 

 citoplasmei sau niimai a citoplasmei exprimă activitatea funcţională specifică a celulei. 

 M o o g şi B r a c h e t (1944 — 1946) consideră şi ei două stadii în activitatea fosfatazei 

 alcaline. La început, activitatea enzimei indică proliferarea şi diferenţierea celulară, si 

 fosfataza este localizată numai în nucleu, iar în al doilea stadiu, fosfataza localizată 

 în citoplasmă indică perioada de activitate funcţională s]3ecifică a celulei. S t e g e r (19,"i3) 

 consideră că în celulă există două fosfataze alcaline difei-ite, una localizată în mu'leu, 

 alta în citoplasmă, avînd şi funcţii diferite. 



Ca şi pentru glicogen, noi am cercetat activitatea fosfatazei alcaline îucepind cu 

 oul nefecundat. Se ştie că în vitelus există un bogat conţinut în fermenţi, alături de hormoni 

 şi vitamine, constitirind sistemul ergonic al vitelusului (C. I. P a r h o n). In ouăle nefe- 

 cundate n-am putut decela histochimic prezenţa fosfatazei alcaline. Ea apare, ca şi glico- 

 genul, atît în membrana vitelină, cît şi în vitelus, numai în ouăle fecundate, la nivelul 

 discului embrionar. Este ştiut că activarea sau inhibarea fermenţilor este determinată 

 de condiţiile de mediu, extern şi intern. Fecundaţia, în cazul fosfatazei alcaline, schimlnnd 

 condiţiile de mediu în ou, a activat această enzimă, care a putut fi astfel evidenţiată. 

 O dată cu incubaţia, chiar din primele ore (fig. 101) se intensifică reacţia fosfatazei alcaline 

 şi cuprinde teritorii tot mai mari de vitelus alb şi primordial. 



în corpul embrionului, fosfataza alcalină apare pentru prima dată la nivelul tubului 

 neural şi în tot timpul dezvoltării embrionare este prezentă în sistemul nervos central, 

 în care apare succesiv în diferitele etaje (fig. 102). Apariţia fosfatazei alcaline în diencefal 

 este precoce, la 48 de ore, apoi se extinde şi se intensifică în raport cu dezvoltarea embrio- 

 nului, cuprinzînd succesiv lobii optici, bulbul, cerebelul (fig. 103). De-a lungul măduvei 

 spinării, în ganglionii rahidieni şi în nervii cerebro-spinali, localizarea şi intensitatea reacţiei 

 fosfatazei alcaline sîut într-o continuă schimbare, contrastînd cu localizările din etajele 

 superioare, unde, o dată apărută, enzima se menţine şi se intensifică cu înaintarea in 

 vîi'stă. Se observă o interrelaţie între segmentele măduvei, ganglionii, nervii şi organele 

 corespunzătoare inervate de segmentid respectiv, care arată în acelaşi timp o reacţie ne- 

 gativă sau pozitivă mai mult sau mai j)uţin intensă (fig. 104). 



După modul cum apare şi ciim se intensifică activitatea fosfatazei alcaline in sistemul 

 nervos, am putea_deduce intrarea siiccesivă în funcţiune a diferitelor segmente. Eaptul că 

 acest ferment se localizează activ iutii în diencefal — porţiune din trunchiul nei'vos care, 

 fiind mai veche decît scoarţa, intră mai înainte în funcţiune decît scoarţa — poate să 

 ne servească drept indicator funcţional. Bolul fermenţilor ca indicatori funcţionali a fost 



,J 



