ANEXA ir 151 



glicogeiietică a ficatului embrionar. Priii extracte de pancreas embriouai- de 12 zile incubaţie 

 am observat că încă de la această vîi-stă pancreasul, deşi nu are încă diferenţiate insulele 

 Langerhans, acţionează determinînd o activitate glicogenetică a celulelor ficatului embrionar 

 de 5 zile incubaţie. 



Timusul are o reacţie slab pozitivă sau medie abia către sfu-şitul perioadei de dezvol- 

 tare embrionară. De altfel, distincţia dintre zona medulară şi cea corticală nu poate fi 

 făcută decît din ziua a 13-a de incubaţie (Veuzke). 



In gonade, reacţia fosfatazei alcaline este timpm-iu pozitivă, incepînd cu a cincea 

 zi de incubaţie. Deci, din această perioadă se diferenţiază morfologic cele două tipiu'i 

 de gonade, reacţia fiind mai intens pozitivă în ovogonii. Din datele experimentale ale 

 diferiţilor cercetători se psuv. că atît testiculul, cit şi ovai'ul embrionar au o secreţie a 

 cărei acţiiuie nu este încă precizată. 



Din datele mai sus arătate reiese că, în glandele endocrine, apariţia fosfatazei 

 alcaline precedă diferenţierea morfo-fiziologică, prezeutîud maximul de intensitate o dată 

 cu apariţia primelor semne morfologice caracteristice glandelor adulte în funcţiune. Pe 

 baza activităţii fosfatazei alcaline am putea spune că nu există un sincronism în „atingerea 

 pragului funcţional" pentru toate glandele endocrine, ci că există o succesiune în ma- 

 turaţia lor. 



Mezonefrosid arată net din ziua a cincea de incubaţie prezenţa fosfatazei alcaline 

 la nivelul nucleilor şi al porţiunii apicale a celulelor care constituie tubii, intensifictndu-se 

 în tot timpul dezvoltării embrionare (fig. 111). în nici un moment al dezvoltării nu s-a 

 observat prezenţa fosfatazei în glomeriUi. în unii tubi, numai nucleii posedă o reacţie 

 medie a fosfatazei alcaline, în timp ce alţi tubi sînt negativi. Pe măsura dezvoltării mezo- 

 nefrosului, tubii contorţi cu reacţia intens pozitivă la nivelul membranei apicale devin 

 tot mai numeroşi. 



Metanefi'osul este negativ în prima perioadă a dezvoltării sale. în ziua a zecea de 

 incubaţie, primordiile conductelor excretoare prezintă o slabă reacţie fosfatazică la nivelul 

 nucleilor. 



Ţesutul metanefrogen care va da naştere capsulei şi sistemului de canale secretoare 

 ale uefronului prezintă o reacţie fosfatazică mai intensă la nivelul nucleilor, fiind A'orba 

 de un proces morfogenetic activ. Eeacţia caracteristică morfogenezei o întîlnim pînă în 

 ziua a 12-a de incubaţie ; de la această dată, aspectele funcţionale, pe baza localizării şi 

 intensităţii reacţiei fosfatazei alcaline, sînt mai numeroase, cuprinzînd noi nefroni (fig.lll). 

 Glomerulii sînt negatiAă, în timp ce nucleii celulelor celor două foiţe ale capsulei sînt 

 poziti\i. Spre sfîrşitul incubaţiei se observă o netă diferenţiere la nivelul diferitelor seg'mente 

 ale nefrouului în ceea ce priveşte localizarea şi intensitatea reacţiei fosfatazice, arătînd 

 deci o diferenţiere funcţională a acestor diferite segmente. Corpusculii renali rămîn perma- 

 nent negativi. Tubul contort, chiar din prima lui porţiune, prezintă o reacţie intens pozitivă 

 la marginea apicală a celulelor, restid citoplasmei şi nucleii fiind negativi. în alţi 

 tubi contorţi, marginea în perie este negativă, în timp ce citoplasmă, în porţiunea 

 apicală şi pe laturile nucleului, este intens pozitivă, nucleii putînd fi negativi sau 

 uşor pozitivi. Aceste aspecte denotă că este vorba de o activitate funcţională diferită. 

 Pe măsură ce ne îndepărtăm de tubii contorţi se remarcă o scădere a intensităţii 

 reacţiei fosfatazei alcaline, care se negativează la nivelul tubilor colectori. 



Prezenţa fosfatazei alcaline, după opinia generală, indică funcţia de resorbţie 

 a glucozei ; această funcţie apare deci foarte de timpm-iu în mezouefros (ziua a cincea) 

 la nivelul tubilor contorţi, iar la metanefros după a 11-a zi de incubaţie. 



