232 DEZVOLTAREA REACIIVITÂTII EMBEIUNULUI 



vîrfuliii (Ic .sticlă al pipetei de injecţie. Am putut observa totdeauna aderenţa imediată a 

 gi-anulelor de tuş injectate de endoteliul vascidar al capilarelor intra- sau extraembriouare. 



Eelativ uşor reuşeşte şi injecţia cu tuş a canalului ependimar şi de acolo a vezicu- 

 lelor cerebrale, intervenţie pe care o vom descrie mai tîrziu. în mnia unor asemenea injecţii 

 am putut constata că numai tavanid subţire al rombencefalului fagocitează, restid epi- 

 teliuhii ependimar ncposedînd această reactivitate (fig. 164). 



Nu am putut observa pînă acum diferenţe de intensitate sau întindere a procesului 

 de fagocitoză, cercetat cu mijloacele descrise, de-a lungul progresului ontogenezei pre- 

 eclozionale. Cercetări in această direcţie sînt în curs. 



Cehdele fagocitante au, în cea mai mare parte a cazmilor, rm aspect foarte carac- 

 teristic. Este vorba de cehde mari, ovalare sau rotunde, care se disting net de celelalte 

 elemente mezenchimatoase prin conţinutul lor în picături rotunde, de natură lipidică, 

 de mărime diferită, foarte refringente, uneori uşor gălbui. 



Aceste celule au fost descrise de Maximo v (1907 — 1923) şi de D a n t c li a - 

 k o f f (1909 — 1916) ca cehde conjunctive migratoare. După aceşti autori, originea lor 

 ar fi celulele mezenchimatoase care îşi retrag prelungirile. 



împreună cu C.Eîmniceanu ara putut pune în evidenţă (1948) a-viditatea 

 acestor celule pentru coloranţii vitali (fig. 165, 166 şi 167), majoritatea granulelor refiin- 

 gente colorîndu-se în mod electiv cu roşu neutru sau cu albastru de Nil. Aceste picătui-i 

 se colorează cu Sudau, reduc acidul osmic (însă mai greu) şi sînt solubile în alcool sau eter, 

 arătind astfel natura lor lipidică. 



Introducînd în embrion albastru de tripan pe cale sanguină (transalantoidian 

 sau direct), am putut demonstra însuşirile coloidopexice faţă de acest colorant coloidal 

 electronegativ. Celulele studiate prezintă deci o serie de caractere morfologice şi funcţio- 

 nale ale macrofagelor. Este important de semnalat că lobulii de ţesut gras subcutanat 

 se formează, la embrionul de pasăre, prin aglomerarea acestor cehde, care se încarcă pro- 

 gresiv cu picături grase. Aceste aglomerări celulare sînt deservite de o reţea cajiilară foarte 

 bogată. Am putut observa formarea — în felul descris mai înainte — a lobvdilor graşi 

 subcutanaţi şi în tegumentul embrionar de porumbel transplantat pe corion-alantoida 

 embrionului de găină. în acest caz este evident că încărcarea grasă a elementelor 

 macrofagice de porumbel, pe cale de transformare în cehde grase, nu s-a putut face 

 decît pe socoteala unei gazde de altă specie (fig. 168). 



Prezenţa picăturilor lipidice în elementele fagocitante, migratoare în sînul ţesuturilor 

 embrionare, pune problema unei eventuale acunndări, tot prin una din modalităţile meca- 

 nismului fagocitozei, a acestor substanţe grase de către cehde migratoare, pe lingă elabo- 

 rarea lor intracitoplasmatică. Probabil că, tn ambele cazvu'i (fagocitoză, elaborare), ma- 

 crofagele descrise realizează un transport de substanţe grase înăuntrrd corpului embri- 

 onului şi al membranelor sale. 



Aproape toate elementele cehdare ale embrionului şi anexelor sale conţin picătuii 

 lipidice. La nivelul celulelor endodermului embrionar al ariei pelucide, al celulelor 

 ectodermice extraembriouare din aria vasculară, aria pelucidă şi a seroasei Baer, aceste 

 picături lipidice au o aşezare foarte caracteristică, fiind dispuse sub forma unei „coroane" 

 de jur împrejiuul nucleidiu (fig. 159 şi 162). O asemenea dispoziţie a incluziilor grase găsim 

 şi în epiteliul amniotic, unde există însă tendinţe spre confluenţa incluziilor grase, produ- 

 cîndu-se, începind cu a cincea zi de incubaţie, o unică picătură marc, foarte caracteristică 

 pentru aceste celule. Provenienţa acestor încărcări grase ale celulelor ectodermului amniotic 

 care formează pătm-a interioară a membranei amniotice) este încă neclară. Ar putea să 



