238 DEZVOLTAREA EEACTIVITATII EMBEIONlîLrl 



îu cazul depunerii pe corion-alantoidă a unor organe de şoricel (splină, testicul, 

 muşchi), acestea de obicei se necrozează, iar in corion-alantoidă apare Întreaga gamă de 

 reacţii nespecifice epiteliale, care merg pînă la cornificare. 



Aici structura nouă, deşi anormală pentru locul in care s-a dezvoltat, nu este pato- 

 logică în sensul propriu-zis al termenuhvi. Structura nouă este prosoplastică, realizînd o 

 treaptă de organizare superioară a epiteliului, care, în alte ])ărţi ale organisnnihii ş; în faze 

 ontogenetice mai avansate, reprezintă normalul (epidermul malpighiau tegumentar, al 

 unor mucoase etc). 



Iată deci apariţia heterotopă şi heterocronică a unei structm-i ,, normale", sub 

 influenţa unui agent exogen, ca expresie a reactivităţii locale (directe) a unui organ 

 embrionar cenogenetic, care nu participă la viaţa posteclozională. 



Aspecte deosebit de interesante am obţinut, împreună cu St. S a n d o r, după 

 infectarea membranei corion-alantoidiene cu bacilul Koch de tip bovin. îu grosimea 

 membranei se formează un ţesut de granulaţie specific, in centrul căruia găsim celule 

 gigante, aşezate de jur îjnprejurid unei mase necrotice, cazeificate. Epiteliul alantoidian 

 reacţionează iirin multistratificare, cornificare şi producerea de mici globi epiteliali, care 

 se pot detaşa de epiderm şi care pătrund, sub formă de insule epiteliale, în grosimea mem- 

 branei infectate (vezi capitolul următor). 



în dorinţa de a studia reacţia epiteliului corion-alantoidian în contact cu grefe 

 care diferă cit se poate de mult faţă de gazdă ca structură biochimică şi metabolism, am 

 întreprins o serie de cercetări cu grefe de tumori maligne. 



Am hicrat cu două tumori diferite pe care le întreţinem în laboratorul nostru, şi 

 anume : un sarcom de şoricel alli obţinut cu metilcolantren şi un sarcom Eous 

 de găină (fig. 188). 



Folosind aceste materiale de grefă (heterotipice şi homeotipice), constatăm că feno- 

 menele hiperplastice şi metaplastice ale epiteliului corion-alantoidian care se produc în 

 contact cu aceste tumori prezintă o amploare deosebită faţă de ceea ce s-a observat în 

 cazurile relatate mai înainte, ba chiar capătă un aspect cu totul nou. 



Patru zile diipă depunerea pe corion-alantoidă de 8 zile a unui fragment — proaspăt 

 prelevat — de sarcom de şoarece, aj»are (observaţie vitală la oul ferestruit) o convergenţă 

 a vaselor alantoidiene spre grefă. Fragmentul începe să se scufunde în grosimea mem- 

 branei. Pe cind porţiunile superficiale, proeminente, ale transplantului se iisucă, luînd 

 un aspect granular neregulat, uneori ciateriform — chiar devitalizat — marginile şi 

 fundul implantidiii sint vasc^ilarizate, cu aspect viu. De jur împrejurul implantului, corion- 

 alantoidă se îngroaşă, devenind semiopacă. Pe marginea implantidui ajiar uneori fine 

 picături de lichid exsudat din vasele marginale care pătrund în transplant. 



Asemenea transplante, examinate histologic la 8 zile diipă depunerea lor pe corion- 

 alantoidă, prezintă un aspect caracteristic. Pe secţiune, corion-alantoidă apare cu])rinzînd 

 masa tumorală ca într-o cupă. Straturile superficiale ale implantidui tumoral sînt de obicei 

 necrobiotice. Fundid implantului, în contact cu membrana, este însă viu, forinat din celule 

 sarcomatoase caracteristice, dintre care nndte în cariokineză. Acest strat viu al tuniorii 

 este bine vascularizat de capilarele care au pătruns din alantoidă şi în care se găsesc eritro- 

 citele embriomdui gazdă (fig. 189). 



în fundul cupei alantoidiene, în contact cu tumoarea, s-au format — prin hipo- 

 plazia epiteliului corion-alantoidian — masive perle epiteliale, în cea mai mare parte 

 cornificate, care delimitează ţesutul tumoral viu de suportul alantoidian. Vasele nutritive 

 ale implantului pătrund printre aceste perle, A^enind din arterele alantoidiene. Printre 



