240 DEZVOLTAREA REACTIVITĂŢII EMBETOKTOFI 



Aplicînd principiul acestei metode, după ce am stiidiat comportarea tumorilor pe 

 corion-alantoidă, am trecut la implantarea lor pe corpid embrionului de găină. Transplan- 

 tarea tumorilor pe corpid embrionidui constituie o metodă a oncologiei experimentale 

 încă puţin dezvoltată. 



Dacă s-au executat numeroase experienţe cu transplantări de ţesutim embrionare 

 homeo- sau heterogene în organisme adidte sau tinere (în orice caz postnatale), transplan- 

 tarea tumorilor de la organisme adulte în corpul embriomdui, necesitîud o tehnică deose- 

 bită, a preocui^at în mai mică măsură pe cercetători, ceea ce ar putea explica numărul 

 relativ mic al acestor lucrări existente în literatură. Astfel sînt cunoscute din literatură 

 cidturi de ţesutmi tumorale pe membrana corion-alantoidiană, în sacid vitelin şi, în mult 

 mai mică măsm-ă, încercări de implantări în corpul embrionar. 



Această metodă de lucru este însă, din multe pimcte de vedere, interesantă. Intro- 

 ducerea unei tumori vii cu specificul ei metabolic şi biochimic, în sînul unui organism 

 embrionar, şi el în creştere, participarea implantului tumoral la parcm-gerea etapelor onto- 

 genetice şi transformărilor metabolice legate de acestea, ar putea da informaţii asupra 

 modului de creştere şi de diferenţiere a ţesutmilor tumorale, pe de o parte, iar pe de 

 altă parte ar putea provoca modificări ale însiişi procesuhu ontogeuetic embrionar. Ai-e- 

 activitatea imunologică a gazdei embrionare permite şi studiid creşterii implantului tumoral, 

 nestingherit de acţiunea unor anticoipi. 



Iată motivele care ne-au detejminat să trecem la expeiienţe cu implantări de 

 ţesuturi tumorale în corpid embiiouar. în afară de aceasta, am urmărit prin aceste expe- 

 rienţe — după cum am mai spus — să comparăm reacţia epiteliidui tegumentar şi a mezen- 

 chimidui corpului embrionar cu aceea a epiteliidui corion-alantoidian şi a mezenchimuliu 

 lui în contact cu acelaşi implant tumoral. 



Ne-am folosit de tehnica noastră de mielorahischizis, descrisă în capitolul precedent, 

 şi utilizată de noi şi pentru grefe de tegument hetero- sau homeospecifice pe corpul 

 embi ionului. 



La trei zile de incubaţie se redeschide tubul neural în legiimea membrelor inferioare 

 şi fragmentul tumoral — sarcom Eous proaspăt prelevat de la donator — este depus dea- 

 supra jgheabuliu neural redescliis al gazdei. 



La un em])rion astfel tratat, fixat în a 16-a zi de incubaţie, se remarcă, exterior, 

 cu ochiul liber, la locul intervenţiei, o ridicătură la nivelul căreia se vede — prin transpa- 

 renţa tegumentului — o masă violacee. Aceasta corespunde — cum se constată pe secţiu- 

 nile microscopice făcute în această regiune — unui extravazat sangiun juxtatumoral. La 

 examenid seriei de secţiuni făcute prin acest embrion se găseşte în derm, deasupra arcului 

 vertebral, un ţesut tumoral dens, bine delimitat de mezenchimul înconjm-ător. La nivelul 

 unei apofize spinoase neînchise, ţesutul tumoral invadează canalul rahidian, venind în 

 contact cu măduva (la acest nivel mădiwa prezintă semnele intervenţiei chirurgicale) 

 (fig. 191). 



Sarcomid Eous diferă aici — în corpul embrionului — întrucîtva de cel cultivat 

 pe corion-alantoidă (fig. 192). Structura este aici midt mai densă, omogenă. Aspectul 

 reticulat lipseşte. 



Este foarte important că aici, în corpul embrionar, mezenchimid din jurid sarco- 

 mului Eous implantat nu prezintă nici un fel de reacţie, contrastînd net cu ceea ce se observă 

 în jurid aceluiaşi sarcom grefat pe membrana corion-alantoidiană, unde se dezvoltă o 

 puternică reacţie sub forma infiltratelor leiicocitare intra- şi peritumorale şi a reacţiilor 

 hematopoetice la distanţă de implant. 



