EEACTIVlTxVTEA COEPULUI EMBEKMULUl 

 Şl A MEMBEANEl COElON-ALAKTOIDIEÎsE EAŢĂ BE INFECŢIA 



CU BACILI KOCH 



în eontiimaiea cercetărilor din capitolul ])rccedent, în care am solicitat reactivitatea 

 cmbrionuhii ,şi a anexelor sale prin inijilantarea nnor fragmente tle tumori maligne în dife- 

 rite parii ale complexidui embrionar, trecem acum la expimeiea cercetărilor noastre, efec- 

 tuate îm]nermă cu colaboratorul nostrii St. Sa n d o r, asupra efectului infecţiei cu bacili 

 Koch a diferitelor părţi ale complexului embrionar (vezi şi disertaţia de candidat în ştiinţe 

 medicale a lui St. S a n d o r). 



Cercetările descrise în capitolul precedent au relevat fajîtul că, în sinul complexului 

 embrionar, corpul embrionului şi anexele sale cenogenetice, în primul lînd membrana 

 corion-alantoidiană, prezintă simultan nete diferenţe de reactivitate, atît ca formă, cît 

 şi mai ales ca intensitate. 



Aceasta s-a manifestat în cazul particular al implantelor tumorale prin reacţia 

 diferită a epiteliului membranei corion-alantoidiene şi a tegumentului embrionar, precum 

 şi prin lipsa reacţiei inflamatoare în corpul embrionar, prezentă însă în mezencliimul mem- 

 branei corion-alantoidiene. Totodată s-au observat unele forme ale reacţiei epiteliale in- 

 duse de implantul tumoral, care depăşeau limitele reacţiilor nespecifice obişnuite ale 

 epiteliului corion-alantoidian faţă de diferiţi excitanţi (mecanici, chimici, biotici etc), 

 precum şi reacţia caracteristică a epidermului embrionar faţă de implantul tumoial de 

 origine virotică (sarcom Eous). 



Diferenţa dintre reactivitatea corpiilui embrionar şi a membranei corion-alantoi- 

 diene se manifestă şi printr-o mai intensă creştere a tumorilor implantate în corpul 

 embrionar, faţă de cea a tumorilor imi)lantate pe membrană. în privinţa folosirii unor 

 împlânte din ce în ce mai îndepărtat din punct de vedere sistematic faţă de gazdă 

 (de exemplu, tumoarea de găină pe de o parte şi de şoarece pe de altă parte), obser- 

 vaţiile din capitolul precedent au arătat o reacţie mai intensă şi mai multiformă faţă de 

 implante heterogene decît faţă de împlânte homeospecifice sau chiar homeorasiale. 



în scopul studierii formelor de reactivitate faţă de infecţii în cursul dezvoltării onto- 

 genetice a complexului embrionar de găină, am utilizat infecţia cu bacili Koch de tip 

 l)ovin, uman şi in cîteva cazuri de tip aviar. Experienţele s-au făcut pe embrionul de găină 

 de iasă Leghorn si în cîteva cazuri de rasă Plymouth. Eespectînd principiul metodologic 

 enunţat şi în capitolele precedente, am întrebuinţat o gamă de intervenţii experimentale, 

 comparînd infecţia membranei corion-alantoidiene cu cea a corpului embrionar. 



Infecţia bacteriană a oului de găină a fost studiată de numeroşi cercetători, atît 

 în condiţii naturale, cît şi experimentale. Datele referitoare la infecţia bacteriană a ouălor 

 în oviduct sau după pontă (cu toate divergenţele considerabile) sînt totuşi concludente 

 prin faptul că recunosc posibilitatea pătrunderii agenţilor patogeni prin coajă sau infecţia 

 oului în oviduct înaintea formării cojii. Această constatare are, după părerea noastră, o 

 deosebită importanţă biologică. Se poate emite ipoteza că, în cursul dezvoltării filo- şi 

 ontogeiietice, complexul embrionar venind în contact, în repetate rînduri, cu diferiţi 

 agenţi patogeni, s-ar adapta într-un fel sau altul la „condiţiile neobişnuite" reprezentate 

 prin aceşti agenţi. Pentru această ipoteză pledează şi prezenţa în albuş a imei substanţe 

 bactericide. Experienţele noastre urmăresc, între altele, studiul expresiei reactivităţii 

 „directe" ca manifestare morfologică în diferitele părţi componente ale complexului em- 

 brionar. Presupunem să găsim această reactivitate dezvoltată pe baza unei adaptări 



