320 DEZVOLTAREA REACTIVITĂin EMBRIONULUI 



filogeiietice la nivelul subsstratiu'ilor vii, superficiale, ale complexului embrionar, care 

 vin în primul rînd în contact cu agenţi exogeni. 



Infecţia bacteriană experimentală a oului de găină este pe larg disciitată în lite- 

 ratură. Majoritatea lucrărilor cercetează însă mai j>uţin reactivitatea substratului viu, 

 manifestările morfologice ale acestei reactivităţi, şi mai mult influenţa substratuliu asupra 

 agenţilor patogeni, virulenţa şi cultivabilitatea acestora etc. Eelativ puţine lucrări se referă 

 la infecţia experimentală cu bacilul tuberculozei. Şi aceste cercetări s-au efectuat mai 

 mult cn scopul de a studia cultivabilitatea agentului în oul de găină, sau iientru a controla 

 pe un substrat viu acţiunea directă a antibioticelor şi a preparatelor cMmioterapice. Numai 

 l)uţine cercetări se ocup^ă de morfologia substratului embrionar infectat, acestea studiind 

 doar membrana corion-alantoidiană sau sacul amniotic si numai în rare cazuri însuşi cor])u] 

 cml)rionar. 



Pentru realizarea infecţiei tuberculoase experimentale a diferitelor părţi compo- 

 nente ale complexului embrionar am efectuat cu St. S a n d o r, în primul rînd, cîteva 

 serii de experienţe cu infecţia directă a membranei corion-alantoidiene. Agentul patogen 

 a fost pus în contact cu membrana, fie prin răspîndirea unei i^icături de suspensie baci- 

 lară (1—2 mg/ml în soluţie cloruio-sodică izoton'că) pe suprafaţa acesteia (in mai puţine 

 cazuri), fie prin implantarea pe membrana corion-alantoidiană a unui ţesut embrionar 

 (membrană corion-alantoidiană de găină de 8—14 zile incubaţie), scăldat într-o suspensie 

 asemănătoare de bacili Koch. într-un singur caz infecţia s-a efectuat prin imiilantarea unor 

 fragmente de organe eu leziuni tuberculoase evidente, proAenite de la un cobai infectat, 

 în seriile experimentale de mai sus am folosit o tulpină de bacili Koch de tip bovin. 



Infecţia directă a membranei corion-alantoidiene a pus în evidenţă o serie de feno- 

 mene caracteristice, evidenţiind formele morfologice de reacţie ale acestei membrane faţă 

 de agentul patogen al tuberculozei. 



Cea mai puternică reacţie s-a jirodus în cazul implantului de organ tuberculos de 

 cobai, deci în cazid implantării unui ţesut viu, infectat, provenit din organismul unui 

 mamifer. O reacţie mai slabă s-a produs în cazurile implantului corion-alantoidian scăldat 

 în suspensie bacilară, deci în cazul unui implant de ţesut homeospecific. 



Cea mai slabă reacţie s-a produs Ia infecţia prin jiicătura de suspensie bacilară. 



Eeacţia membranei a început să se manifeste în general la 4 — 5 zile după infecţie, 

 deci la embrioni de 12—13 zile de incubaţie, infecţia efectuîndu-se la embrioni de 8—9 

 zile de incubaţie. Amintim că, în această perioadă de incubaţie, membrana corion-alantoi- 

 diană este i)e deplin formată, ociipînd o porţiune însemnată din suprafaţa internă a oului 

 şi constînd din două pături einteliale monostratificate de oiigine ecto- şi endodermală, 

 între care găsim mezenchimul contopit al corionului si al veziculei alantoidieiie. 



Am observat zilnic modificările macroscopice si micro macinscopicc ale membranei 

 infectate, cu lupa binoculară, prin fereastra tăiată în coaja oului incepind diu a doua zi 

 după infecţie, iar Ia diferite intervale de timp am completat aceste observaţii pe aIu cu 

 preparate microscopice. 



La 4—5 zile după infecţie, membrana începe să arate o îngroşare şi opacificare din 

 ce în ce mai pronunţate. în cazul implantelor, acest fenomen începe îniuimul rînd in jurul 

 acestora, cuprinzînd pe urtnă treptat o zonă întinsă a membranei. Concomitent se i)ot 

 observa în mai multe cazuri tulburări circulatoare în micile vase şi capilarele membranei : 

 fenomene de jucstază sau stază, excluderea parţială sau completă a unor teritorii vasculare 



