322 DEZVOLTAREA REACTIVITĂŢII EMBEIONULUI 



Am avut ocazia să studiem reacţia membranei corion-alantoicliene faţă de infecţia 

 tuberculoasă şi în condiţii diferite de cele relatate mai siis. în mai midte serii de expe- 

 rienţe, care vor fi analizate în acest capitol, bacilii tuberculozei au fost răspîndiţi în lichidele 

 embrionare, începînd cu a treia zi de incubaţie, deci într-o perioadă în care formarea vezi- 

 culei alantoidiene, parte componentă a viitoarei membrane corion-alantoidiene, abia 

 începe. Şi In aceste cazuri am observat reacţia caracteristică a membranei începînd aproxi- 

 mativ din a 13-a zi de incubaţie, deci la 10 zile după pătrunderea agentiilui patogen. 

 Această reacţie seamănă morfologic foarte mult cu tea descrisă mai înainte : formare 

 treptată de infiltrate şi nodidi, reacţie celulară eozinofilă rotundocelulară, histiocitară 

 etc, necrobioze şi necroze centrale, uneori foiniare de simplaşti multinucleaţi, reacţie 

 puternică din partea substanţei fundamentale argirofile. 



Spre deosebire însă de cele observate în seriile anterioare, în aceste cazuri mi am 

 observat (cu excepţia unui singm- caz, unde infecţia s-a făcut cu bacili Koch de tip uman), 

 reacţia caracteristică a epiteliidui. Chiar în prezenţa unor noduli puternic dezvoltaţi, masivi 

 şi multipli, epiteliul membranei corion-alantoidiene rămine unistratificat şi prezintă doar 

 rareori o foarte uşoară îngroşare. 



• 



Putem constata deci că, în cazmile infecţiei directe cu picătură de suspensie ba- 

 filaiă sau implant infectat în a opta sau în a noua zi de incubaţie, membrana corion- 

 alantoidiană reacţionează puternic prin formarea treptată a unor infiltrate şi uoduli 

 inflamatori caracteristici, cu formarea concomitentă a imor reacţii epiteliate de intensi- 

 tate diferită. Infecţia membranei coiion-alantoidiene, chiar de la începutul formării ei, 

 duce la o reacţie inflamatoare asemănătoare, însă fără producerea concomitentă (cu rare 

 excepţii) a unei reacţii epiteliale. 



Ti'ebuie să accentuăm îndeosebi asupra caracterulru difuz, cu propagare largă, al 

 reacţiei ţesuturilor membranei corion-alantoidiene. 



II 



Conform principiidui experimental emmţat anterior, am efectuat într-o altă serie de 

 experienţe infectarea directă a corpului embrionar. Pentru realizarea acestui scop ne-am 

 folosit de metoda mielorahischizisidui în a treia zi de incubaţie. 



în cazurile în care dezvoltarea nodidiilui local nu este evidentă, se observă doar in- 

 filtrate la locul inteivenţiei. In organele interne ale embrionilor nu se pot decela semnele 

 morfologice ale imei inflamaţii specifice. Unele reacţii celulare perivasculare uespecifice 

 observate în anumite organe vor face obiectul unor cercetări viitoare. 



Este interesantă comportarea epiteliului embrionar din zona nodulului inflamator 

 local. Nici epiteliul tegumentar supraiacent nodulului, nici epiteliul zonei înconjurătoare 

 nu arată modificări însemnate. Nu am găsit în nici un caz reacţia epitelială puternică, 

 observată deasupra implantelor de tumori de origine virotică (sarcom Eous, vezi capitolul 

 precedent). Mai nndt decît atît, corespunzător aspectului observat cu ochiul liber sau 

 cu lupa binoculaiă, papilele penelor embrionare ciesc deasupra nodidului, iar in unele pre- 

 parate se poate observa legătui'a intimă a acestora cii ţesutul inflamator, care poate pă- 

 trunde chiar în baza acestor papile (fig. 210). 



Putem constata deci că, în condiţiile infecţiei directe a corpidui embrionar (prin 

 mielorahischizis experimental şi implantări de ţesut embrionar, scăldat în suspensie de 



