REACTIVITATEA EPITEI.IDLUI COEION-AI.ANTOIDIAN SI TEGUMENTAR 323 



bacili Koch), se formoază doar un nodul inflamator local (la locul intervenţiei) asemănător 

 celor observaţi în infecţia membranei corion-alantoidiene. în afara unor mici infiltrate 

 celulare din imediata apropiere a nodidului local, procesul inflamator nu arată nici o ten- 

 dinţă de propagare sau generalizare în corpul enibrionuhii. Epiteliul tegumeiitar embrionar 

 nu arată nici o modificare apreciabilă in sensul unei reacţii caracteristice (nici chiar 

 în imediata apropiere a nodulului inflamator) (fig. 202, 20a, 204, 205, 200, 207, 

 208 şi 209). 



Tll 



Experienţele în care am realizat infecţia directă a corpnlui embrionar prin metoda 

 mielorahiscliizistilui şi implant infectat de ţesut embrionar ne-au dat prilejul să 

 observăm reacţii diferite ale părţilor componente ale complexului embrionar faţă 

 de acelaşi agent patogen. După cnm reiese din analiza faptelor observate şi descrise 

 sepaiat în cele două subcapitole precedente, reacţia faţă de infecţia tuberculoasă a corpu- 

 lui embrionar, pe de o parte, şi a membranei corion-alantoidiene, pe de alta, diferă foarte 

 mult. Pe cînd membrana corion-alantoiciiană, în condiţiile infecţiei directe, reacţionează 

 puternic prin dezvoltarea infiltratelor şi nodulilor inflamatori caracteristici, care se dez- 

 voltă difuz în aproape întreaga mdmbrană, precum şi prin reacţia pronunţată a epite- 

 liului, corpul embrionar, în condiţiile aceleiaşi infecţii directe (prin mielorahiscliizis), nu 

 reacţionează decît strict local, prin formarea unui nodul sau infiltiat inflamator localizat, 

 fără reacţia concomitentă a epiteliului embrionar. 



Această deosebire este şi mai evidentă în cazul infectării experimentale directe a 

 corpului embrionului, cînd reacţionează şi membrana corion-alantoidiană. Cu toate că intro- 

 ducerea bacililor Koch In complexul embrionar are loc în jierioada care j^recedă formarea 

 veziculei alantoidiene, totuşi, în cadrul aceliuaşi complex infectat, membrana corion- 

 alantoidiană reacţionează puternic, prin formare de iiodidi şi infiltjate multiple (ce-i 

 drept, fără reacţie epitelială ajireciabilă), pe cînd corpid embrionar, direct lezat si infectat, 

 nu reacţionează decît foarte limitat, prin fenomene infl?vmatoare locale. 



Celelalte părţi componente ale complexului embrionar, sacul amniotic şi sacul 

 A'itelin, venind şi ele— în condiţiile noastre experimentale — în contact du'ect cu agenţii 

 patogeni răspîndiţi în mod inevitabil în lichidele embrionare, reacţionează foarte slab 

 sau de loc. în puţine cazvui, sacul amniotic prezenta cîţiva mici noduli abia vizibili; iar 

 sacul vitelin într-un singur caz, cîţiva nodiili în regiunea ombilicală, deci în zona de tran- 

 ziţie tlintre ţesutul membranei corion-alantoidiene şi al sacidui vitelin. Cliiar în cazul 

 introducerii directe a bacilului Koch în sacul amniotic cu lezarea concomitentă a corpului 

 embrionar (în a patra zi de incubaţie), corpid embrionar şi sacul amniotic nu prezentau 

 leziuni, iar pe membrana corion-alantoidiană se dezvoltau leziuni puternice şi gene- 

 ralizate (fig. 211). 



Se poate deci constata că în aceleaşi condiţii de experienţă, în cădind aceluiaşi 

 complex embrionar şi în acelaşi timp, diferitele părţi componente ale acestuia manifestă 

 o reacţie net deosebită faţă de acelaşi agent patogen, în cazid nostru particular, faţă de 

 bacilul Koch. Corpul embrionar, sacul amniotic, sacul vitelin, arată o reacţie locală slabă 

 sau chiar inexistentă, pe cînd membrana corion-alantoidiană reacţionează puternic, gene- 

 ralizat, difuz. 



