324 DEZVOWAREA REACTIVITĂTH EMBRlONTT.TJI 



Hiporeactivitatea corpului embrionar faţă. de baciliil Koch se evidenţiază şi în 

 alte serii de experienţe efectuate de noi. Pentru infecţia directă a întregului complex em- 

 brionar, dar, în primul rînd a corpului embrionar, am întrebuinţat metoda injecţiei intra- 

 venoase. în a 12-a sau a 13-a zi de incubaţie, prin membrana papiracee intactă şi clari- 

 ficată, am injectat cu ajutorul unui ac fin de sticlă o suspensie de bacili Koch de tip bovin 

 sau uman (circa 0,1 ml dintr-o suspensie de 2 mg/ml), într o venă alantoidiană mai mare. 



Sacrifictnd după 6—8 zile, embrionii injectaţi, deci în a 19-a sau a 20-a zi de in- 

 cubaţie, am examinat macro- şi microscopic membranele şi organele embrionilor. 



Membrana corion-alantoidiană prezenta în unele cazuri o oarecare îngroşare şi 

 edemaţiere, cu foarte rari noduli, abia vizibili. Organele interne ale embrionilor prezentau 

 rareori modificări macroscopice, ca focare gălbui, neregulate în ficat şi mai circum- 

 scrise în splină, de obicei mărită. Examinînd microscopic organele interne, s-au găsit, 

 mai ales în ficat şi splină, leziiuii necrotice şi lareori infiltrate celulare, făiă nici un aspect 

 caracteristic. într-un singur caz, în ficat, s-au găsit multipli noduli cii'cumscrişi, formaţi 

 din elemente histiocitare (tipul de tubercul „epitelioid"). în general lii)seau reacţiile 

 inflamatoaie caracteristice şi fenomenele productive (formarea de noduli, de simplaşti 

 etc). Pentru a controla conţinutul în bacili tuberculoşi virulenţi al organelor embrionilor 

 injectaţi, am inoculat subcutanat la cobai suspensia preparată din mai multe organe 

 interne ale embrionilor. într-un timp relativ scurt (circa o lună) s-a dezvoltat la aceşti 

 cobai o tuberculoză experimentală tipică, generalizată. 



Faptele de mai sus arată că infectarea masivă, prin circulaţia sangvună, a comple- 

 xului embrionar nu dă naştere, în condiţiile noastre de experienţă, la reacţii caracteris- 

 tice inflamatoare, deşi corpul embrionar este inundat de agenţi patogeni vir'ulenţi. 



Interpretarea definitivă a acestor serii de experienţe tntîmpină însă— deocamdată — 

 o serie de dificultăţi. Lijjsa reacţiei caracteiistice inflamatoare a cori)ului embrionar 

 s-ar putea datori şi timpului relativ scurt (maximum 8 zile) care stă la dispoziţia dezvol- 

 tării procesului infecţios. Este semnificativ că în aceste condiţii şi membrana corion-alan- 

 toidiană, care vine în mod inevitabil în contact cu bacili, atît prin răspîndirea lor rn timpul 

 injecţiei, cît şi pe cale sanguină, arată o reacţie foarte slabă sau chiar inexistentă. Sînt 

 necesare alte cercetări, pentm a clarifica rezultatele acestor experienţe. Se impime mai 

 cu seamă continuarea observaţiilor în perioada postedozională (cercetări în curs). 



Sintetizînd rezTiltatele experienţelor noastre, putem desprinde irrmătoarele 

 constatări : 



Infecţia cu bacilul Kocli. determină pe membrana corion-alantoidiană o reacţie 

 epitelială şi mezeuchimatoasă. 



1. în reacţia epitelială a membranei corion-alantoidiene putem deosebi două com- 

 ponente : 



a) O îngroşare simplă prin multistratificare, eventual cu fenomene de metaplazie 

 malpigliiană, care reprezintă o reacţie nespecifică, generală, a epiteliului membranei corion- 

 alantoidiene, răspuns la orice excitaţie mecanică, chimică, biotică etc. ce interesează su- 

 prafaţa acestei membrane. Faptul că această reacţie se produce doar la nivelul epiteliului 

 extern, de origine ectodermală, care este cel mai periferic strat viu al complexului em- 

 brionar, ne permite interpretarea acestui fenomen ca o reacţie de adaptare, dezvoltată 

 filogenetic, faţă de agenţii externi care vin în contact cu acest strat epitelial. 



