«EACTtVITATEA ErlTEirUT.UI COEION-.VLANTOIDIAN SJ TEGfMEm'AR 325 



hfj) ivac'ţit' eiiitclialu simplă, ne,specifică, însă de intensitate mai mare, earac- 

 terizată prin pătrimderta în adîucime a vmor migmi tpiteliali, foi nana de jtile tauin- 

 tnle (pileliale, tirccii cu li8rtfo]n:a]e (liis1i(ă. -Auirăiător celor cbseivate în expe- 

 lieiiţele tnimplante tvmciale maligne, acostă reacţie cpitelială puternică pare să fie cau- 

 zată, al ît de implant, cît şi de acţiunea agenţilor patogeni introduşi împreună cu acesta. 

 Pentru rolul deosebit al implantuhri pledează şi faptul că cea mai puternică reacţie s-a 

 observat în cazul implantuhu heterogen, provenit de la un mamifer (cobai), această reacţie 

 devenind mai slabă în cazul implantului infectat homeospecific (membrana corion- 

 alantoidiană de găină) şi în cazul infecţiei cu simpla picătm-ă de suspensie bacilară. 

 Un gradient asemănător s-a observat de altfel şi în experienţele cu împlânte tumoralc 

 heterogeue (de la mamifer) şi homeospecifice (sarcom Eous). 



în legătură cii reacţia epitelială a membranei corion-alantoidiene se remarcă încă 

 un aspect interesant : este vorba de lipsa acestei reacţii, cînd formarea însăşi a membranei 

 are loc într-un mediu infectat cu bacili Kocli, începînd cu a treia zi de incubaţie, 

 deci la începutul formării ^'ezicuIei alantoidiene. Acest fenomen, observat în repetate 

 rînduri in experienţele cu mielorahischizis experimental şi implant infectat, pune o pro- 

 blemă care nu se poate încă rezolva pe baza materialului nostru de pînă acum. Pierde 

 oare infecţia bacilară caracterul ei de ,, excitant neobişnuit" pentru epiteliul membranei 

 corion-alantoidiene în condiţiile dezAoltării acesteia într-un mediu infectat 1 



2. Spre deosebire de epiteliul membranei corion-alantoidiene, epidermul corpului 

 embrionar nu arată o reactivitate în sensul celei observate la nivelul membranei. Nici 

 intervenţia mecanică a mielorahischizisrdui experimental, nici dezvoltarea nodulului 

 inflamator local, nu produce schimbarea structm-ii normale a epiteliului tegumentar, care 

 chiar in porţiunea direct supraiaceută leziunii locale şi corespunzătoare intervenţiei an- 

 terioare, îşi păstrează aspectul normal. Pai)ilele penelor, în regiunea afectată, se dezvoltă 

 de asemenea normal. 



3. Indiferent de perioada în care vine în contact cu agentul patogen (bacilul tu- 

 berculozei), mezenchimul mcimbranei corion-alantoidiene reacţionează prin treptata dez- 

 voltare a unei reacţii inflamatoare, sub forma unor infiltrate rotondo-ceUilare, predomi- 

 nant eozinofile, perivasculare şi difuze, care duc ulterior la formarea unor noduli carac- 

 teristici cu necroze centrale şi simplaşti. Concomitent se observă o puternică neoformare 

 de substanţă fundamentală argirofilă. 



Se observă în mod deosebit caracterid difuz al acestei reacţii, care se răspîn- 

 deşte, în majoritatea cazmilor, j)e aproape întreaga suprafaţă a membranei corion- 

 alantoidiene. 



4. Eeacţia mezenchimuhii se manifestă şi în corpul embrionar. Spre deosebire însă 

 de reacţia intensă, difuză, a membranei corion-alantoidiene, dermul embrionidui nu pre- 

 zintă decît infiltrate rotundo- celulare şi eozinofile răzleţe în stricta apropiere a implan- 

 tului infectat. După părerea noastră, nodului inflamator caracteristic, dezvoltat în unele 

 cazuri la locul implantului, reprezintă — în mare parte — restul ţesutului implantat şi 

 în mai mică măsură reacţia mezenchimului gazdei. Infiltratele amintite se găsesc numai 

 în apropierea nodululm local. Nu s-au observat generalizări. 



II. Ca şi în cercetările anterioare citate, experienţele descrise în acest capitol au 

 arătat neta dferenţă dintre manifestarea morfologică a reactivităţii corpuhu embrionar, 

 pe de o parte, şi a membranei corion-alantoide, pe de altă i^arte. 



Această diferenţă evidentă confirmă unele principii de ordin biologic şi pato- 

 logic general. 



