REACTIVITATEA Şl DEZVOLTAREA SISTEMFLUI NERVOS 351 



Nu putem accepta această ipoteză a lui Ancei, căci rezultatele experienţelor noas- 

 tre directe arată, în mod indubitabil, că formarea benzii mezenchimatoase este o consecinţă 

 a intervenţiei asupra tubului neural, iutrînd deci în categoria modificărilor secundare. 



Cititorul va fi poate surprins de a găsi aceste consideraţii teratologice într-un ca- 

 pitol consacrat studiului proceselor de dezvoltare a reactivităţii sistemului nervos cen- 

 tral, în legătură cu aceasta trebuie să amintim că, în perioade precoce ale dezvoltării, 

 primordiile sistemidui nervos central reacţionează şi acţionează la rîndul lor asupra ce- 

 lorlalţi componenţi ai complexului embiionar în mod cu totul diferit decît după de]»ă- 

 şirea i)ragului funcţional adult. 



Perioada de „determinare teratogenetică" (S c h w a 1 b e), deci perioada acţiimii 

 eficace a complexului de factori teratogeni, plasîndu-se în luimele faze ale ontogenezei 

 embrionare (pentru malformaţiile cai e ne interesează aici), analiza experimentală aacestoia 

 reprezintă una din căile de studiu al funcţiilor şi al reactivităţii „preadulte" a sistemului 

 nervos la care predomină efectul mortogenetic. Funcţiile specifice ale sistemului nervos apar 

 .şi se dezvoltă pe fondul funcţiilor morfogenetice (preadulte;, în strînsă legătură cu ele. 



Noi privim morfogeneza ,şi diferenţierea funcţiilor normale şi ca o exijresie a reac- 

 tivităţii piimordiilor embrionare. 



Studiul malformaţiilor în general şi al celor ale sistemului nervos în special 

 l>oate fi deci considerat ca o metodă valabilă în cercetarea reactivităţii jirimordiilor 

 «■mbrionare, specifice acestor stailii timpurii. în consecinţă, găsim justificată înserarea 

 cercetărilor descrise în acest capitol. 



Noi datorăm de altfel teratologici cunoaşterea unor părţi însemnate ale ontoge- 

 nezei sistemului mervos. Pentru a nu depăşi cadi-ul cercetărilor de care ne ocupăm aici, 

 vom reaminti numai că tocmai examinarea atentă a unoi cazui'i de amielie şi anencefalie 

 a permis hii M o n a k o v şi L e o n o v a (1892) să aducă o contribuţie esenţială la 

 cunoaşterea morfogenezei măduvei spinării. M o n a k o v a observat că în unele cazuri 

 de amielie totală pot persista ganglionii raliidieni, iar în rudimentul canalului medular 

 se găsesc fascicule de rădăcini posterioare, îndi'eptînclu-se cranial înspre orificiul occi- 

 pital. Ganglionii simpatici prezintă de asemenea o localizare şi o sf i'uctură normală. 

 Aceste date morfologice au întărit la acea ejjocă concepţia (justă) că i)ericarionii pro- 

 toneuronilor senzitivi îşi au sediul în gangliomil spinal şi nu în măduvă, şi că neuroblaştii 

 ganglionilor s]>inali şi ganglionilor simpatici emigrează <lin tubul neural încă înaintea 

 instalai ii malformaţiei. 



Asocierea frecventă dintre mielorahischizis şi craniorahiscliizis, ilintre amielie şi 

 anencefalie, arată miitatea acestor malformaţii, siisţînută de M o r g a g n i. Prezentăm 

 aici un caz de craniorahischizis cu amielie şi anencefalie şi un caz de s]>ina ]Mfi<lă, aiiiîii- 

 două la om (fig. 220, 227 şi 228). 



CERCETÂEI EXPERIMENTALE 



ASUPRA DEZVOLTĂRII FUNCŢIJLOR MĂDlJVJ^:i EMBRIONARE 



ŞI A POSIBILITĂŢILOR El UE REGENERARE Şl COMPENSARE 



DUPĂ DISTRUGERI LOCALIZATE 



în cercetările a căror descriere urmează, trecem la studiul efectelor disliugerilor 

 ]iaiţiale ale măduvei embrionului, atlică la studiul consecinţelor rediictiii jiarticipării 

 măduvei la complexul de iuleracţiuni din sînul orgajiismului <'mbiionar. 



