372 DEZVOLTAREA REACTIVITĂŢII EMBEIONnXI 



In aceste cercetări, efectuate împreuKă cu C. E î m n i c e a n u şi C. M i c 1 e a, 

 am urmărit consecinţele distrugerilor localizate ale măduvei asupra organelor inervate de 

 segmentul afectat şi posibilităţile de compensare de care dispune organismul embrionar în 

 urma creării unor asemenea defecte. în sfîi-şit, am urmărit posibilităţile de regenerare pe 

 care le interiiretăm ca expresie a reactivităţii „de interacţiune" a întregului complex 

 embrionar, în general, şi a sistemului nervos în special, la această treaptă de dezvoltare. 



I. P. P a V 1 o V şi colaboratorii lui au dat o largă folosire tehnicilor de extirpare 

 în scopul de a analiza funcţional sistemul nervos central al animalelor adulte şi mai ales 

 al animalelor în timpul primelor faze ale ontogenezei poşte mbrionare. Prin această metodă 

 s-au juitut cerceta — printre altele — şi „rezervele funcţionale" ale sistemului nervos 

 central, rămase de exemplu după distrugerea pai'ţială sau totală a nucleului central al 

 unui analizor. Adaptarea şi reorganizarea treptată a lesturilor analizorului si limitele 

 acestui proces de compensare au putut fi astfel stiuliate prin aplicarea tehnicilor de 

 extirpare. 



Activitatea compensatoare care se dezvoltă treptat în părţile perifeiice şi centrale 

 ale analizorului cortical, mobilizarea „rezervelor" — cum spunea I. P. Pavlov — 

 se dezvoltă la animalele adulte paralel cu efectele cicatrizării leziunii experimentale. în 

 principiu se poate obţine o restabilire funcţională completă sau parţială, deci compensarea 

 defectului. Metodica studiului posibilităţilor de compensare ale sistemidui nervos central 

 în timpul ontogenezei embrionare se reduce în fazele precoce de dezvoltare la cercetări 

 morfologice şi morfogenetice asupra sistemului nerA'os lezat experimental şi a răsunetului 

 asupra celorlalte organe şi ţesuturi embrionare, lumărind posibilităţile de regenerare şi 

 de supleare morfologice ale porţiunilor distruse sau studiul activităţii enzimatice şi bio- 

 chimice a sistemului nervos central şi a celorlalte organe ale embrionului. Numai într-o 

 fază mai înaintată a procesului ontogenetic, cînd apar mişcări reflexe, acestea pot servi 

 drept criteriu pentru dezvoltarea normală sau anormală a funcţiilor sistemului nervos 

 embrionar. 



înaintea peiioadei de instalare a mişcărilor reflexe ale embrionului (vezi amănun- 

 ţitele lucrări ale lui V o 1 o h o v), cercetarea posibilităţilor de compensare (de acomodare) 

 ale sistemului nervos central şi periferic, deci cercetarea dezvoltai ii unor funcţii esen- 

 ţiale ale sistemului nerv-os, este limitată la studiul proceselor de regenerare din sinul 

 sistemului neivos şi al proceselor de flifereiiţiere biochimică şi enzimatică a sistemului 

 nervos şi a organelor şi ţesutuiilor inervate; această diferenţiere oglindeşte — într-o 

 anumită măsură şi în mod diferit pentru fiecare stadiu de dezvoltare embrionară şi pentru 

 fiecare organ — interacţiunea dintre sistemul nervos şi organul inervat. 



Evidenţierea şi cercetarea activităţii diferitelor enzime, repartizarea lor în sistemid 

 nervos central şi în organele periferice înainte şi după microinteivenţiile efectuate asu]U'a 

 tubului neural embiionar, pot servi, împreună cu alte metode biochimice şi biofizice, ca 

 un indicator al proceselor intime care au loc in cmsid proceselor de compensare. 



Pentru studiul dinamicii interacţiunilor dintre sistemul nervos central şi restul 

 corpului embrionar şi al raporturilor embrionidui întreg cu ambianţa sa imediată sau înde- 

 părtată s-au dezvoltat diferite metode experimentale, directe sau indirecte. 



Metodele indirecte pun întregul embrion sub influenţa imui agent chimic, fizic 

 sau biologic (de ex. hormoni, ergone etc), iar gradul de diferenţiere şi reactivitate a anu- 

 mitor părţi ale embrionului se manifestă printr-un răspuns, putînd demonstra existenţa 

 unei electivităţi deosebite faţă de agentul întrebuinţat. Metodele directe acţionează de 

 la început asupra anumitor porţiuni delimitate ale embrionului. 



