354 DEZVOLTAEEA REACTIVITĂŢII EMBEIOISTOLLI 



Cum se vede în figma 240, se poate obţine o vindecare completă a rănii tegnmen- 

 tare şi o umplere de către ţesutul mezenchimatos a golului rezultat prin distrugerea tubuliii 

 neiu-al. Distrugerea măduvei se poate obţine cu saii făiă persistenţa ganglionilor 

 rahidieui. 



Eedăm în detaliu observaţiile şi rezultatele experienţelor noastre efectuate in a 

 treia zi de incubaţie şi lU'măiite pînă în a 15-a zi de incubaţie. 



în primele zile după intervenţie, la nivelul leziunii opeiatoare apare o curbă lordo- 

 tică a organelor axiale şi, în acelaşi timp, o scxutare a trunchiului, care are ca rezultat 

 apropierea membrelor superioare de cele inferioare (fig. 230). în felul acesta, capetele 

 măduvei care delimitează defectul suit apropiate în mod mecanic, reducîndu-se întinderea 

 cîmpului operator. Lordoza dispaje în cursid dezvoltai ti ulterioare. 



Mai tîrziu, tegumentul, incizat deasupra leziunii medulare, se închide. în cazurile 

 de refacere completă a tegumentului, aspectnl exteiior al embrionului nu trădează impor- 

 tantele defecte medulare existente. 



Dezvoltarea membrelor la nivehil cărora măduva a fost distrusă nu a arătat, spre 

 sm'prinderea noastră, nici o modificare morf o -funcţională Iu primele 12 zile ale incuba- 

 ţiei. Fenomenul acesta s-ar putea explica şi prin regenerarea nervilor, cum vom arăta mai 

 tîi'ziu. Mugurii membrelor, existenţi in momentul intervenţiei, se diferenţiază şi prezintă 

 mişcai ile tipice pentru această perioadă de dezvoltare. 



Numai în cîteva cazuri, pe care le vom descrie în amănunt, s-au obţinut importante 

 malformaţii ale membrelor, iar în alte cazuii, defecte ale peretelui trunchiului sau muscu- 

 laturii dorsale. 



Abia după 12 zile (la 15—16 zile de incubaţie) s-au putut observa efectele leziunilor 

 medulare la nivelul membielor. Membrele inferioare ale embrionilor operaţi capătă o 

 poziţie anormală, cu degetele în ,, gheară" şi pierd mişcările caracteristice acestei perioade 

 de dezvoltare, în contrast cu mişcările vii ale martorilor (fig. 231 şi 232). 



Examenul histologic al embrionilor operaţi a arătat nimătoarele : 



1. După hemidistiugeri medulare nu s-au obţinut epitelizarea şi închiderea tegumen- 

 tului deasupia măduvei lezate. 



De asemenea, nu am putut observa nici un semn de regenerare a jumătăţii medulare 

 distruse. în regiunile în care şi ganglionii lahidieni au fost vătămaţi s-au format trunchiuri 

 nervoase noi, ai căror axoni sînt emişi de neuroblaştii jumătăţii medulaie păstrate şi care 

 se îudi'eaptă spre teritoriile periferice corespunzătoare jumătăţii medulare distruse. Pe 

 traiectul acestor trunchiuri nervoase se găsesc celule nervoase de tip ganglionar 

 (fig. 233, 234 şi 235). 



2. Distrugerile totale ale tubului neural pe o distanţă de 10—11 somite pot fi 

 urmate de procese însemnate de regenerare a substanţei medulare şi de neoformăii de 

 trunchiuri nervoase. La 5 zile după cauterizare se observă astfel, în unele cazuri, regene- 

 rarea unei importante regiuni a măduvei distruse. Ceea ce caracterizează procesul de rege- 

 nerare în această primă perioadă este neoformarea de multiple canale ependimare, care 

 conferă regeneratului un aspect teratoid. Fiecare canal ependimar prezintă im epiteliu 

 dispus regulat, înconjurat de o manta de ueuroblaşti. Ca şi în măduva normală, 

 găsim o activitate cariokinetică intensă în j^eretele acestor cavităţi ependimare. Eegene- 

 rarea măduvei porneşte deci de la canalul ependimar neoformat (fig. 236, 237, 

 238 şi 239). 



Eegeneratele suit mult mai bine vasculaiizate decît tubul neural noi mal de aceeaşi 

 vîrstă ; plexurile vasculare perimedulare prezintă aici o bogăţie deosebită. 



