ki;.u!T[Vitati:a si unzvor.TAnnA sisTKMir.ri NKnvof=i 357 



membre sau alte organe (D e t "wi 1 e r) are drept consecinţă hipertrofia porţiunilor medulare 

 corespunzătoare ; invers, distrugerea unui membru în creştere lU'oduce o reducere cores- 

 punzătoare a diferenţierii în măduvă, in măduva i)relungită şi cliiar în creier (D ii r k e n). 

 Posibilităţile de regenerare a măduvei embrionare sînt admise dv majoritatea cerce- 

 tătorilor. 



în experieuţele noastre, în toate cazurile de regenerare a măduvei. am întîlnit 

 constant în primele stadii o ueoformare de multiple canale ependimare. Am semnalat 

 prezenţa unei dedublări a canahilui ependimar într-un caz de mieloschizis spontan la 

 embrionul de găină. L. W a e 1 s c h a observat încă de mult la embrionul d(ţ găină, căruia 

 i-a injectat ro.şu->Schailacli sub placa embriouaiă. multijilicarca canalelor ependimare. 

 într-un caz, el a găsit i>.ouă canale ependimare. Noi am ]»utut ()))ţine într-un regenerat, 

 în a]ii()]>ierea unui defect de cauterizare, şase canale ependimare. F i s c h e 1, Z i n g e r 1 e 

 şi Oellacher au obţinut dedublări ale canalului ependimar la embrioiud de găină 

 prin apăsări. 



într-un caz de spină bifidă lombară, G k. M a r i n e s c u şi St. D r ă g ă n e s c u 

 au descris, la o tînără de 2-1 de ani, o dedublare a măduvei lombare. Multiplicitatea cana- 

 lelor ependimare denotă o intensă activitate de regenerare. în celulele din jurul acestor 

 canale neoformate se constată aceeaşi activitate mitotică mare, ca si in Ixistogeneza normală 

 în jurul unicului canal ependimar normal (cariokineze ,, ventriculare"). Producerea dedu- 

 blărilor caracterizează de midte oii procesele de regenerare în timpul ontogenezei em- 

 brionare. 



Este meritul şcolii romîne de neurologie, în frunte cu Gh. Mari n eseu, de afi 

 atras atenţia asupra importanţei fermenţilor ca factori de seamă în procesele de regene- 

 rare ale sistemului nervos. 



în ultimul timp, biochimişti sovietici, în deosebi E. K r e p s, P e t r o v a ş. a., 

 au studiat activitatea enzimatică tlin sistemul nervos central în timpul ontogenezei. 

 K r e p s a arătat că, la început, activitatea enzimatică e mai puternică în măduvă, apoi 

 scade pe măsmă ce se dezvoltă seg*mentele superioare ale sistemului nervos central. După 

 decerebrare se constată o nouă creştere compensatoare în segmentele inferioare (măduva). 



Cercetările făcute împreună cu C. E î m n i c e a n u şi C. M i c 1 e a asupra rolului 

 unor fermenţi (fosfataza alcalină) în dezvoltarea morfo-funcţională a sistemului nervos 

 central şi periferic la embrionul de găină au dovedit creşterea concentraţiei fosfatazei 

 alcaline, în regiunile în care se desfăşoară procese morfogenetice funcţionale intense. 



Noi am început studiul activităţii enzimatice la embrionii operaţi. Ia care se petrec 

 procese de regenerare şi compensare al sistemului nervos central. într-o serie de experienţe 

 în care am distrus veziculele cerebrale într-o fază precoce a dezvoltării (.50 de ore de incu- 

 baţie), am putut obţine embrioni ,,vii decapitaţi". în aceste cazuri, activitatea fosfatazei 

 alcaline devine foarte intensă, cuprinzînd măduva în întregime. Se constată deci, în coufor- 

 mitate cu cercetările lui Kreps, o reactivare a activităţii enzimatice în măduvă, în cazul 

 lipsei centrilor nervoşi superiori (fig. 252). 



în perioada postoperatoare, pe lingă procesele de regenerare a măduvei am putut 

 observa— cum s-a arătat —neofor marea de trunchiuri nervoase cu traiecte tipice sau atipice. 



într-un caz de nuelosehizis spontan — descris mai înainte — ne-a impresionat 

 prezenţa unui trunchi nervos caie pleacă din regiunea comisurii anterioare a măduvei 

 pe linia mediană şi se îndnţaptă spre corpul vertebrei. Este interesant că în multe din se- 

 riile noastre, provenite de la cazuri în care s-a intervenit asupra măduvei, am putut observa 

 trunchiuri asemănătoare. Aceste trunehiuii străbat sclerotomul în (li7('(tie dorso-ventrală 



