REAC'IIMTATEA SI DEZVOLTAKEA i-ISTEMlJI.Ul NEEVOS 3G1 



Un interes deosebit îl prezintă reapariţia tubului epeiidimar simi)Iu la lnce])utul 

 proceselor de regenerare a măduvei, fapt care confirmă concepţia darwinistă despre rege- 

 nerare ca o repetare a unor faze ontogenetice. 



Datele noastre experimentale pledează pentrvi o dezvoltare succesivă a relaţiilor 

 dintre sistemul nervos şi organele inervate. Astfel, inervaţia membrelor pe baza procesului 

 de regenerare se arată suficientă pentru diferenţierea lor într-o primă perioadă a dezvol- 

 tării, dar ea devine apoi insuficientă pentru exigenţele acestui ju-oces într-o perioadă 

 următoare, în care integritatea sistemului nervos este absolut necesară dezvoltării nor- 

 male a organelor jieriferice. 



INTERVENŢII ASUPEA VEZICULELOR CEREBRALE. 

 CERCETĂRI ASUPRA EFECTELOR REDESCHIDERII ROMBENCEFALULUI 

 ŞI A ROLULUI LICHIDULUI EPENDIMAR ÎN DEZVOLTAREA CREIERULUI 



La dezvoltarea vezicidelor cerebrale ale embrionului de pasăre ne impiesionează 

 în mod deosebit acumularea imor cantităţi relativ mari de lichid ependimar. Dimensiunile 

 veziculelor cerebrale şi îndeosebi ale mezencefalului dau impresia că ele se dezvoltă sub 

 infhienţa presitmii hidrostatice a lichidului acumulat în interiorul lor. Embrionii păsărilor 

 diferă, prin acest aspect, de embrionii mamiferelor, la care veziculele cerebrale nu ajung 

 la asemenea tUmensiuni. 



Cavităţile ependimare nu sînt singm'ele spaţii închise ale corpului embrionului care 

 prezintă în această perioadă de dezvoltare o acumulare mare de licliid. Concomitent cu 

 creşterea lichididui ependimar şi dezvoltarea corespunzătoare a veziculelor cerebrale 

 putem observa acumularea lichidului amniotic, a lichidului din veziciila alantoidiană şi 

 a lichidiilui subembrionar. Amniosul reprezintă, după închiderea lui în a treia zi de incu- 

 baţie, un înveliş aplicat strîns pe suprafaţa corpului embrionului. Abia spre sfîrşitul celei 

 de a treia zile şi mai cu seamă în a patra zi de incubaţie se dezvoltă acvariul amniotic, 

 care permite embrionului executarea unor mişcări nestînjenite. Vezicula alantoidiană, 

 care începe să se vadă în a patra zi de incubaţie, între membrele inferioare la capă- 

 tul caudal al embrionului şi proeminînd in celomul extraembriouar, formează un sac cu 

 perete bistratificat (mezo- şi endoderm) iimplut cu lichid. Conţinutiil Lichid al acestei vezicule 

 este în continuă creştere în a patra şi a cincea zi de incubaţie. începînd cu a patra zi de 

 incubaţie, acumularea lichidului subembrionar atinge un maximum de intensitate, proces 

 care va fi descris mai în amănunt într-un capitol lu-mător. Sursa licliidului care se acumu- 

 lează în toate aceste cavităţi este rezervorul general de apă al embrionului : albuşul. 



O serie de cercetări a arătat în mod neîndoelnic existenţa unui intens transfer 

 de aijă cUn albuş în sacul vitelin şi corpul embrionului, care se acentuează cu sfîrşitul 

 celei de a treia zile de incubaţie. 



Diferenţierea veziculelor cerebrale progresează în condiţiile acumulării de lichid 

 în lumenvil lor. 



în toate cazurile de neînchidere si)ontană a tubului nem-al cefalic (mieloschizis 

 cerebral, exencefalie, auencefalie) şi în caie nu jjoate să fie vorba de o acumulare de lichid 

 ependimar, masa cerebrală rămîne totdeauna în urmă ca dezvoltare. 



Un factor care pare să joace un rol însemnat în actlmularea lichidului ependimar 

 în veziculele cerebrale este reţeaua capilară care se dezvoltă pe suprafaţa creierului em- 

 brionar, începînd cu ziua a doua de incubaţie putem observa la embrionul viu (cu hipa 



