KEACJiVIL'ATEA $1 IJHZVOLTAIÎEA tUTKML'Lri NKU\'OR 363 



Lii o parte dintre embrionii operaţi, orificiul cieat în tavanul rombencefalului se 

 include spontan. La alţi embrioni operaţi se observă obturarea orificiului de către membrana 

 amiiiotică, aderentă de regiiinea operatoare, sau de către peretele sacului vitelin ailiaceut. 

 în aceste caziui — în care orificiul creat de noi se obliterează — nu observăm producerea 

 altor modificări secundare intervenţiei noastre. Aspectul creierului acestor embrioni 

 lămîne normal. 



La toţi embrionii însă, la care orificiul artificial creat — al rombencefahdui — 

 ])ersistă, se instalează modificări importante ale veziculelor cerebrale şi îndeosebi ale 

 mezencefalului. 



Embrionii operaţi, observaţi la 3 zile după intervenţie, deci iu a cincea zi de incu- 

 baţie, impresionează imediat prin lipsa aspectului normal ,,balonat" al mezencefalului. 

 Peretele acestei vezicule cerebrale prezintă o serie de cute, are vm aspect ,, dezumflat", 

 colabat. De asemenea, telencefalul şi dieucefalul au rămas în urmă cu dezvoltarea (fig. 

 259, 260, 261, 262 şi 264). 



în zilele care urmează, mezencefalul capătă un aspect lobat ,,cerebroid", începînd 

 să semene cu creierul din cazurile de exencefalie spontană prin neîucluderea tubului nem'al 

 cefalic, malformaţie care duce, la toate vertebratele, la configuraţia numită „anencefalie" 

 (fig. 257 şi 258). ' 



Pe cînd în „anencefalie" suprafaţa lobată a creierului reprezintă faţa epen- 

 ilimară (fig. 273 şi 274), în cazurile operate de noi prin descliiderea rombencefalului, 

 aspectul lobat al mezencefalului rezultă din creşterea — mai redusă decît în cazurile 

 normale — a pereţilor veziculei cerebrale rămasă intactă, care se dezvoltă însă în absenţa 

 tensiunii normale a lichidului epeudimar. 



în a 12-a zi de incubaţie putem observa hernii cerebrale prin orificiul rombencefalic, 

 iar apropierea anormală a globilor oculari trădează întîrzierea în dezvoltare a diencefaluluî 

 (fig. 263). 



Aceste experienţe dovedesc rohd tensiunii lichidului ependimar în dezvoltarea 

 normală a veziculelor cerebrale. Consideiăm că rezultatele obţinute vor initea aduce o 

 contribuţie la înţelegerea mecanismului unor forme congenitale de microcefalie sau, în 

 general, a unor aspecte din patologia prenatală a creierului. 



DISTRUG I:REA PROSENCIîFALULUI !jI mezencefalului Ei\IBRIONIlA»R DE gAiNĂ 



IA 30 -« ORE DE INCUBAŢIE 



Ca material am utilizat, în colaborare cu O. E î m n i c e a u u, oul de rasă Legliorn 

 pe care l-am ferestruit la 30 sau la 45 de ore de la începutul incubaţiei. 



Eegiunea cefalică a embrionilor s-a colorat înaintea începerii operaţiei, cu ajutorul 

 unui transportor de colorant. Am utilizat agarul îmbibat cu roşu neutru. 



Intervenţia noastră s-a efectuat într-un moment cînd circulaţia sanguină, fie că 

 nu se organizase încă, fie că era abia la începutul dezvoltării ei. Traumatizarea regiunii 

 cefalice nu a produs decît o slabă extravazare de lichid, uneori încă anhematic. 



Traumatizarea regiunii cefalice s-a efectuat înainte de închiderea amniosului (care 

 are loc în a treia zi de incubaţie), aşa încît membranele extraembrionare şi procesul de 

 formare al acestora nit a fost modificat. 



în această primă serie de experienţe am căutat să lezăm creierul embrionului 

 de găină într-un stadiu incipient de dezvoltare, cînd veziculele cerebrale sînt încă dispuse 

 ,,în linie dreaptă". 



