REACTIVITATEA Si DEZVOLTAREA PISTEMT)I.UI NEBVOS 367 



Părţile constitutive ale com]ilexiihii embrionar se dezvoltă în contiiuiă interacţiune. 

 Caracterul acestor inte] acţiuni se schimbă însă la fiecare treaptă de dezvoltare. La această 

 evoluţie a interacţiunilor participă, bineînţeles, şi sistemul nervos, în deciu-sul dezvoltării 

 lui înăuntrul complexului embrionar. 



Eolul sistemului nervos şi neuro-hormonal înăuntrul şist (imului de interacţiuni care 

 se dezvoltă în procesul ontogenetic este deosebit de important pentru transformările 

 metabolice, baza diferenţierilor morfologice. 



In cele ce urmează rezumăm rezultatul unor cercetări experimentale (dintre care 

 unele au fost descrise în capitolele precedente iar descrierea altora va urma), care ple- 

 dează pentru existenţa unor trepte evolutive în relaţiile sistemului nervos cu ţesuturile şi 

 organele inervate, în decursul dezvoltării embriomdui de găină. 



Dacă transplantăm im fragment de tegument embrionar luat de la un embrion 

 de găină de rasă Plymouth (rasă colorată sură) la 7 zile de incubaţie, în tegumentul 

 dorsal al unui embrion Leghorn (alb), de 3 zile de incubaţie, observăm regulat (fapt c\\- 

 noscut în literatură) cum melanoblaştii implantului emigrază în tegumentul gazdei la 

 scurt interval după implantare. Cind gazda (Legborn) îşi formează papilele primordiilor 

 penelor de puf, melanoblaştii străini se multiplică intens, colorînd aceste papile pe întin- 

 deri mari. 



Acelaşi fenomen îl obserA^ăm şi du^iă implantarea unui lieteroimplant de tegument 

 de embrion, de exemplu de fazan pe embrionul Leghorn. Implatul creşte colorat şi difu- 

 zează gazdei Leghorn melanoblaştii săi. O asemenea transplantare, în urma căreia se 

 formează în gazdă un ţesut hibrid — format din elemente ])roprii şi străine — o inter- 

 pretăm în sens miciiuinist ca o grefă ,,de conferire de însuşiri noi". 



Un fenomen nou îl putem constata dacă implantul nostru provine de la o specie 

 care diferă de gazdă şi ca tip de dezA^oltare. Cum se ştie, embrionii raselor colorate de po- 

 rumbel (tip de dezvoltare nidicol) au puful nepigmentat ; pigmentul lor apare abia după 

 ecloziune, prin melanizarea iiromelanoblaştilor necoloraţi, existenţi şi la embrion. 



Dacă transplantăm pe embrionul Leghorn (specie nidifugă, cu rapidă diferenţiere 

 neuro-umorală preeclozională) tegumentid embrionar de porumbel, rasa coloiată (specie 

 nitlicolă cu înceată diferenţiere preeclozională) observăm. începînd abia în a 12-a zi de 

 incubaţie a gazdei, o coloraţie prematură a promelanoblaştilor emigraţi din implant (porumbel) 

 în gazdă (Leghorn). Condiţiile prezente în tegumentul embrionului Leghorn provoacă 

 deci o ,, grăbire ontogenetică", adică maturarea şi melanizarea promelanoblaştilor de po- 

 rumbel mult înaintea termenului în care acest fenomen are loc în mod normal însă nu 

 înaintea celei de-a 12 zile de incubare. Implantul, care creşte şi se dezvoltă, rămîne el 

 însuşi nepigmentat. 



Acest efect, adică apariţia prematmă a pigmentului de porumbel in tegumentul 

 Leghorn, nu se produce dacă executăm experienţa în condiţii de ,,denervare", adică pe 

 un srrport anevric cum este corion-alantoida. 



Pentru realizarea contactului promelanoblaştilor de porumbel cu tegumeiitrd 

 Leghorn, în afara acţiunii terminaţiilor nervoase, transplantăm întîi tegumerjtiU Leghorn 

 pe membrana corion-alantoidiană a oului de găină, iar alături de acest transplant şi 

 în contact cu el, tegumentul embrionar de porumbel. Ambele tegumente cresc şi se dez- 

 A'oltă bine pe membrana corion-alantoidiană (care, conform tuturor datelor pe care 

 le posedăm astăzi, nu este inervată), fiind irigate de vasele alantoidiene. 



împreună cu colaboratorul nostru M. D e 1 e a n u, ne-am juitut- convinge că, 

 în aceste condiţii, melanizarea promelanoblaştilor implantului de poiumbel nu are loc. 



