CONCEPŢIA MICIURINISTA A GKEPEI 479 



Factorul nouro -umoral fiind aeiim identic pontrn gazdă şi implant, comportarea 

 diferită a promelanoblastilor rămaşi şi emigraţi nu este explicabilă dccît ])rin diferenţele 

 care există întie însuşi tegumentul speciei nidante şi al speciei uidifuge (fig. L'!)!t şi liOO). 



Tegumeiitid speciei nidifuge se manifestă ca un acceptator de promelanoblaşli, pe 

 cînd tegumentul speciei nidicole se arată a fi un mediu neprielnic maturării promelano- 

 blastilor sau luiniirii melanoblastiloi' maluri în această perioadă ontogenetică. 



Următoarele ex]>crienţe ujutăloaie, făciite de M. I) e 1 e a u u, vor evidenţia şi 

 mai bine această comportaie : 



Im])lantaiea tegumentului end)rionar de porumbel (7 zile de incu1)aţie) îiitr o 

 ambianţă bogată în melanoblaşti, de exemplu în tegumentul embrionar Plymouth de .'} zile 

 de incubaţie, ne arată că, cu toată integrarea neuro-umorală a implantului, nu are loc nici 

 o imigrare de melanoblaşti din gazdă aici, comiiortare contrară cu ceea ce s-a descris la 

 implantul de tegument Leghorn pe gazda Plymouth (descrisă mai sus). 



Tegiimentul embrionar de porumbel nu acce])tă deci, cliiai- avîud un a-vans onlo- 

 genetic faţă de gazdă, melanoblaşti! embrionului de găină. 



Transplantarea tegumeiitului embrionului rasei pigtnentate de găină Piymouth, 

 ontogeuetic mai avansate, pe embrionul de porumbel, ne arată că în acest caz melanoblaştii 

 Plyinouth nu difuzează aproape de loc în această gazdă, comportare care contiastează 

 net cu ceea ce am văzut că se întîmi)lă in cazul implantării tegument ului Pivinoulli jtc o 

 gazdă Leghorn sau o gazdă Ehode Island (fig. .SOI şi .'301-'). 



Şi mai curios este faptul că embrionul de porumbel nu acceptă nici melanoblaştii 

 maturi proprii, după cum reiese din următoarea experienţă (citată în disertaţia de candidat 

 în ştiinţe medicale a lui M. D e 1 e a n u) : după ce se obţine difuzarea melanoblaştilor de 

 l»orumbel în tegumentul gazdei Leghorn, acest tegument Leghoin, (conţinînd deci ])rome- 

 lanoblaşti de porumbel deja melanizaţi) este excizat şi reimplantat ])e embrionul de 

 porund)el. în aceste condiţii experimentale se constată dezvoltarea şi creşterea a tc^gu- 

 mentului Leghorn împreună cu melanoblaştii săi de poium])el pe enibrioind de jiorumbel, 

 însă nu se ])oate observa difuziun.ea melanoblaştilor de x>oruml)el din grefă iu tegumentul 

 gazdei jioiumbel. 



Polosirea criteriului ,,nidicol-nidifug" ui alegerea partenerilor la liansplantarea hete- 

 rospecifică (deci a unei diferenţe a tipului de dezvoltare) ne permite, după cum s-a văzut, 

 observarea unor diferenţe, probabil biochimice, între tegumentele acestor două tipuri. 



Ne-am întrebat dacă melanoblaştii pe care-i observăm în tegumentul gazdei, de 

 jur îni])rejurul uimi hniilaut de tegument heterorasial sau heterospecific, provin într-adevăr 

 din iiuijlant, deci dacă sini imigia.ţi din Jniplant în gazdă sau .sînt produ.se ale ţesuturilor 

 gazdei sub influenţa unor substanţe excitante provenite din grefă. 



Din liteiatuiă sînt cunoscute numeroase cazuri de apariţie a melaninei în a])ropierea 

 unor ]Jiocese patologice. Asemenea fenomene au fost descrise la diferite specii animale si 

 la om. Pentru a rezolva această problemă am întreprins o serie de cercetări experimentale, 

 care vor fi relatate pe scurt iu cele ce urmează. 



Ştiind că la pajtagalul Melopsitacvs ondtiJatiis uiiuiiiiţi melanoblaşti din tegumentul 

 embriuiiar diferă ca toi'niă de melanoblaştii galinaceelor, am traiis])hiiitat tegumentul 

 embrionar, aparţinînd speciei 31 elopsitafus ondulatus, pe o gazdă Leghoin de ;{ zile incu- 

 baţie. Şi în acest caz am putut observa fenomenul descris cu ocazia- 1r:iiisi)l;intării tegu- 

 mentului (le jiorumbel pe enibiionul Ijcghoin (fig. 3().'i şi 304). 



Pa])ilele implantului iiu .stabilit o legătuiă cu ciiculaţia gazdei şi au iiK ciiul să crească 

 şi să se dezvolte, lâniiiiiiid însă nepigmentate. I)c jur ini]iicjui'ul iiii]il:iiif ului, iisemănător 



