484 ceecetAri asupea Biologiei heteeogeefeloe 



Categoriile de parteneri la transplantare, cu care lucrează W i 1 1 i e r, sînt numai 

 de rasă şi de specie. 



W i 1 1 i e r nu cuprinde ta tematica sa studiul comportării tipurilor diferite de 

 dezvoltare. Or, aceste tipuri de dezvoltare, însumînd fiecare cîte un grup de specii, repre- 

 zintă efectul unei adaptări la mediu, filogenetic câştigat, stînd deasupra unităţii speciei, 

 înlăuntrul clasei. La statornicirea acestor adaptări la mediu, sistemul nervos a jucat un rol 

 primordial, ceea ce se manifestă şi în intervenţia lui în melanogeneza embrionară actuală. 

 Studiul roluhii sistemului nervos lipseşte de asemenea în lucrările lui W i 1 1 i e r şi cola- 

 boratori, lucrări de altfel bogate şi foarte importante. 



Luînd în consideraţie tipul de dezvoltare, particularităţile imprimate de acesta 

 celor mai fine amănunte biochimice ale tegumentului depăşesc cadrul caracterelor de specie, 

 evidenţiind efectul unei adaptări întrunind grupări supraspecifice. 



Astfel apare că tegumentul nidifugilor este un acceptor şi difuzor de melanoblaşti, 

 pe cînd cel al nidicolelor numai difuzor, nu şi acceptor. 



După W i 1 1 i e r, promelauoblaştii grefaţi s-ar comporta totdeauna în noua 

 ambianţă conform originii lor. Afirmaţia este în realitate inexactă, dacă o considerăm 

 din punctul de vedere al momentului melanizării, tardiv conform originii, precoce în noua 

 ambianţă pe corpul embrionului gazdei. Metodica noastră permite — în concordanţă cu 

 principiile miciuriniste — concluzia că amănuntul morf o -fiziologic (aici pigmentarea) se 

 realizează totdeauna în ontogeneză ca un proces de dezvoltare a unei baze ereditare în 

 prezenţa unor factori şi condiţii, şi îu interacţiune cu constituenţii întregului complex 

 embrionar. 



Se verifică, de asemenea, concepţia lui I. P. P a v 1 o v asupra legătiirii inervaţiei 

 cu metabolismul. 



Nu există o transmitere mecanică de însuşiri ereditare. Dacă celula melanoblastică 

 poate asimila în noul ei mediu elemente specifice condiţiilor originii ei, ea se va comporta 

 conform cu această origine. Dacă însă este silită să introducă elemente care diferă, rezul- 

 tatul va fi schimbat în ceea ce priveşte momentul apariţiei melanizării, jiosibilitatea de 

 înmiilţire şi creştere etc. Astfel, constelaţia (variabilă de-a lungul ontogenezei) a factorilor 

 în interacţiune determină realizarea amănuntelor. 



Tipul de ontogeneză — în vUtima linie un tip de metabolism — imprimă mai 

 mult decît însiişirile de specie particularităţile lui celor mai fine detalii ale organis- 

 mului embrionar. 



Fiecare pas ontogenetic rezultă din interacţiunea componenţilor prezenţi în com- 

 plexul embrionar. 



BIBLIOGRAFIE 



1. B a r i ş n i k o V I. A., Sakpc M. G. i Pavlov E. F., Vliianie rnuterinskogo organizma na okraskn 



şersli pototnstva krolikov v usloviah gomolransplant i(ii iuicinikov, Izv. Akad. Nauk SSSR, 1950, Seria 

 biol., nr. 6. 



2. B e r e z k i n a L. P., Pialilelnii veghetalivnîi ghibrid aksohlUa i eyo polomstvo, Usp. sovrem. biol., 1955, t. XI, 



nr. 3 (2), p. 30. 



3. B i 1 I i n g h a m R., B r e n t L. a. M e d a w a r P., Activehj Acqnired Tulerance of Foreign Cells, Nature, 



1953, t. 172, p. 602. 



4. n i 1 1 i n g h a m R., Medawar P. şi S p at ovf J<.,Aclwely .icqnired Toleranee Ihrough Trealemenl o/ the 



Foeliis (Mice, (hick Embri/os) with Homologoiis Alire (.ells, Transplantation BuU., 1953, voi. I, 

 nr. 2G, p. 926. 



