CEECETĂEI ASUPRA CUPLULUI HOMEOFUNCTIONAL MEZO- SI METANEFEOS 535 



în această direcţie, cercetările noastre se desfăşoară în dona etape : 



I. în prima el apă am studiat, impreună cu C. E î m n i c e a n u şi C. M i c 1 e a, 

 caracteristicile morf o -funcţionale ale mezo- şi metanefrosului de-a hmgul ontogenezei 

 embrionare, folosindu-ne de mai multe metode capabile să evidenţieze aspectele funcţionale 

 ale celor două generaţii de rinichi. Acesta este obiectul cercetărilor redate în acest capitol. 



II. Vom face, în etapa a doua, în momente de tranziţie funcţională, intervenţii 

 asupra metabolismului general al embrionului sau intervenţii directe asupra mezo- saii 

 metanefrosului şi vom urmări efectele acestora asupra evoluţiei ulterioare a dezvoltării. 



CERCETĂRI ASUPRA 

 CUPLULUI HOMEOFUiXCŢIONAL MEZO ŞI METANEFROS 



Cercetările noastre, în colaborare cu O. E î m n i c e a n u şi O. M i c 1 e a, au fost 

 făcute pe 440 de embrioni de găină rasa Leghorn alb, începîcd cu embrioni de 4 zile de 

 incubaţie şi pînă la ecloziime. 



Metodele de evidenţiere a funcţulor renale embrionare folosite au fost la parte 

 metode utilizate şi de alţi cercetători (albastru de tripan şi roşu neutru etc), în parte, 

 metode originale. Aplicrad metodele vechi, noi nu urmăiim niimai verificarea datelor 

 cunoscute, ci căutăm să creăm o bază experimentală pentru cercetările noastre din a 

 doua etapă, al căror scop a fost enunţat mai înainte. 



Am utilizat ca metode de cercetare a funcţiilor mezo- şi metanefrosului: acumularea 

 albastrului de tripan, eliminarea roşului neiitru, eUminarea acidului uric, concentrarea şi 

 eliminarea indigocarminului, reacţia fosfatazei alcaline ca indicator funcţional, resorbţia 

 glucozei şi depozitarea de glicogen, fluorescenta proprie. 



a) înmagazinarea albastrului de tripan constituie una din vechile metode utdizate 

 pentru stabilirea funcţiei renale. Această metodă a fost folosită de mulţi cercetători, mai 

 ales pentru studiul funcţiilor mezonefrosului la animale la care acesta constituie organul 

 definitiv (la amfibieni, W. v. M 6 1 1 e n d o r f , 1918, la larvele de salamandră, 

 K. Peter, 1924, ş.a.). încă la sfuşitul secolului trecut, Bakunin a cercetat 

 prin injecţii de albastru de tripan fimcţia renală la embi ionul de găină, de asemenea 

 B. Schneider (1939). 



în cercetările noastre, albastnd de tripan a fost administrat în diluţii diferite, 

 de 1 : 30 ; 1 : 60 ; 1 : 200, în soluţie cloruro-sodică izotonică, pe membrana vasculară 

 vitelină şi pe corion-alantoidă, cîte 0,05 ml într-o singui'ă injecţie, şi embrionii au fost exami- 

 naţi după 24 de ore, şi de încă două ori la cîte două zile interval, şi embrionii au 

 fost examinaţi la 24 şi 48 de ore de la ultima administrare. Materialul a fost examinat 

 proaspăt la lupa binoculară, la microscop cu obiectivul 7 şi pe secţiuni histologice în serie. 

 La seria de embrioni la care s-a administrat albastru de tripan chiar în diluţii mai mari, 

 la 3 zile de incubaţie, am avut o mortalitate de 100%. 



Apariţia imor granule de tiipan în celulele mezonefrosului a fost evidentă între a 

 cincea şi a şasea zi de incubaţie, la embrionii care au primit albastru de tripan In diluţia 

 de ] : 60 şi au fost examinaţi la 24 de ore după administrare. Examinlnd la lupa bino- 

 culară materialul proaspăt, se observă o coloraţie intens albastră a corpului WoKf la nivelul 

 unora dintre tubii rinichiului ; alţii prezintă o coloraţie slabă, în timp ce alţi tubi rămîn 

 incolori (fig. 314). La obiectivul 7 se constată prezenţa imor granule fine de albastru de 



