536 cekcetAri asdpra PDNCTnT,OR tnsoR oegane embrionare 



tripau, lă.şpînclite în toată citoplasmă celulelor tubilor contorţi, iar la polul lor bazai, aceste 

 granule se dispun în scurte bastonaşe, dînd astfel celulei renale un aspect striat (fig. *5). 

 Imaginea este identică şi pe preparatele fixate. 



între a şaptea şi a noiia zi de inciibaţie, acumularea albăstruiul de tripan iu mezo- 

 nefros devine mai intensă (fig. 316). Pe materialul proaspăt, privit la lupa binoculară şi 

 la microscop cu obiectivul 7, unii tubi apar coloraţi în albastru şi alţii în violet. Prin electro- 

 foreză am verificat opinia cercetătorilor T. Suzuki (1912), W. v. M oile n d o r f 

 (1915), S. Steckelmaclier (1918) asupra existenţei in constituţia albăstruiul de 

 tripan a doi coloranţi, cît şi asupra acumulării lor inegale la nivelul celulelor renale. Păcîud 

 electroforeza albastriilui de tripan, am constatat că acest colorant este format din doi 

 componenţi de culoare diferită, care nu acţionează simultan, ci succesiA', asupra epite- 

 liilor renale ^). 



Atît pe materialul proaspăt, cît şi pe cel fixat şi examinat pe secţiuni în serie, s-a. 

 observat că granulele de tripan apar mai mari şi mai puţine în porţiunea apicală a celulelor 

 tubilor contorţi ; la polul lor bazai, aceste granule sînt mai numeroase, au un aspect mai 

 puţin net de bastonaşe şi se situează şi pe laturile nucleului (fig. 317). în a 12-a zi de incu- 

 baţie, granulele de albastru de tripan iau, în cea mai mare parte, aspectul unor bastonaşe 

 dispuse bazai şi pe laturile nucleului, iar în porţiunea apicală sînt extrem de rare sau 

 lipsesc (fig. 318). Aceste aspecte se menţin pînă după a 14-a zi de incubaţie, cînd apar şi 

 primele semne ale degenerescentei unor tubi mezonefrotici (fig. 319). 



De asemenea se găseşte şi dubla coloraţie — în albastru şi violet — a diferiţilor 

 tubi contorţi (fig. 320). 



De la a 14-a zi de incubaţie, atît pe material proaspăt, cît şi fixat, se observă o 

 diminuare a acumulării albăstruiul de tripan. Granulele sînt mai puţin mimeroase, mai 

 mari şi colţuroase. în jurul tubilor degeneraţi şi al epiteliilor degenerate, pătrunzînd 

 chiar în peretele tubului, se observă aglomerări de histiocite încărcate cu albastru de 

 tripan (fig. 321), observaţie care confirmă concepţiile lui M e c i n i k o v în legătură cu 

 fagocitarea de către histiocite a organelor larvare în regres. 



Procesele degenerative în mezonefros se accentuează, astfel că din ziua a 16-a a 

 incubaţiei degenerescenta interesează şi o parte din glomeruli, dar mai ales porţiunile 

 iniţiale ale imor tubi contorţi. Citoplasmă celulelor acestor tubi are aspect vacuolar, nucleii 

 sînt picnotici sau foarte palizi, iar acumularea albăstruiul de tripan se face sub forma imor 

 granule mari, grosolane, fără orientare, răspîndite inegal în celulă. Numănd liistiocitelor 

 care invadează regiunile degenerate creşte, iar citoplasmă lor este încărcată cu granule 

 mari de albastru de tripan. 



între a opta şi a noua zi de incubaţie se schiţează metanefrosul, sub aspectul unor 

 tubi scui-ţi, răspîndiţi în ţesutul mezenchimal, situat dorsal faţă de mezonefros. în această 

 perioadă nu se observă încă glomerulii ; prezenţa lor este evidentă din a 11-a zi de incnbaţie. 

 Metanefrosul proaspăt, examinat la lupa binoculară, indică prezenţa albăstruiul de tripan 

 abia la 13 zile de incubaţie, pe porţiimi limitate ale unor tubi ; acumularea se face sub 

 formă de granule fine de tripan, răspîndite la întreaga citoplasmă a celulelor, fără 

 orientai'e. Din ziua a 13-a de incubaţie, acumularea albăstruiul de tripan se intensifică 

 treptat. Granvdele devin mai mari şi se orientează mai ales la polul bazai. 



Această variaţie de mărime a granulelor de albastru de tripan este considerată 

 de mulţi autori în corelaţie cu intensitatea activităţii funcţionale a ceUilelor. 



') Cercetările de electroforeza au fost efectuate de Gh. Oţetea. 



