582 CKROETĂRI ASUPRA FDKCTllLOR IJNOR ORGANE EMBRIONARE 



fenomen extrem de complicat în realitate şi care face obiectul unui număr însemnat de 

 cercetări. 



Ţesutial mezenchimatos din „pintenele" situat deasupra pîlniei de origine a arcu- 

 rilor pulmonare este acum mai dens, spaţiile intercelulare se restrîng, celulele sînt mai 

 puţin stelate, mitozele mai frecvente. 



Această masă de celule proliferează înaintînd şi subîmparte astfel cavitatea trunchiu- 

 lui arterial şi a bulbului într-un compartiment siiperior şi imul inferior. Cel superior rămîne 

 în legătiiră cu arcurile III şi IV din stînga şi dreapta, cel inferior cu ambele arcm-i pulmo- 

 nare. Pintenele septal creşte în direcţie cranio- caudală şi postero-anterioară. în acelaşi 

 timp are loc o torsiune a întregului conduct sanguin bulbo-tnmcal, care are ca rezultat 

 rotaţia compartimentului inferior (în legătură cu arcurile pulmonare) înspre stînga şi a 

 celui sixperior înspre dreapta. Din bulb, sîngele are acum două căi de ieşire : prima duce în 

 arcimle III şi IV din dreapta şi III din stînga (arcul IV din stingă se obliterează). Această 

 cale devine aorta cu ramurile sale mari. A doua diice în arcuaile pulmonare. Calea aceasta 

 devine artera pulmonară. Ai-cul IV din stînga se subţiază şi se obliterează. Soarta lui ulte- 

 rioară este pentru noi interesantă şi vom reveni asupra ei. 



înălţimea trunchiului septat scade acum mult. Arcurile III şi IV nu mai rămîn 

 în acelaşi plan frontal, ci arcul III se plasează înapoia arcului IV. 



Modificările suferite de căile sanguine n-au avut loc fără modificări corespimză- 

 toare ale tractului elastic primitiv. Curbura capătului său inferior se accentuează şi ia 

 forma unui cîrlig „de undiţă" care „încarcă" arcurile III şi IV în stînga, separîndu-le de 

 arcul pulmonar. 



Figma 346 ne înfăţişează pintenul septal din ziua a cincea. în teritoriul fostului 

 trunchi arterial — acum complet septat (S) — se văd cele două conducte P şi A (aorta 

 şi pulmonara). în locul însemnat cu săgeata se vede îngrămădirea granuloasă, densă, a 

 tractului elastic — mijlocul masei celulare septale — al cărei aspect deosebit contras- 

 tează cu cel al mezenchinului obişnuit. Atmosfera mezenchimatoasă a tractulm granular 

 este caracterizată prin aşezarea densă, ,,tixită", a celulelor, care nu mai lasă spaţii între ele. 

 Celulele care constituie pereţii laterali ai aortei şi pulmonarei nu prezintă încă o aşezare 

 tipică. Spre deosebii'e de fig. 342, tractul elastic apare în acest stadiu tm-tit lateral. în 

 partea lui anterioară au apărut fine fibrile colorate, dînd acestei părţi a tractului un 

 aspect granulo-filamentos. 



înainte de a continua cu descrierea soartei elementelor elastice apărute trebuie să 

 insistăm asupra ,, granulelor colorate". Ele nu sînt formaţiuni izolate plutind libere, în 

 interstiţiile ţesutului mezenchimatos (fig. 347). Chiar aşezarea lor în lanţuri, care seamănă 

 cu streptococii (fig. 348), sugerează ideea unei legături între ele. într-adevăr, prin microdila- 

 cerări am putut obţine imaginea convingătoare (fig. 346). Este clar că granulele noastre se 

 află înăuntru şipetiaiectuUmei fibrile extrem de fine, necolorate. Intervenţia a putut izola 

 aceste fibiile de celulele tnconjm-ătoare. Granulele se arată a fi astfel porţiuni diferenţiate, 

 deosebit înzestrate din punct de vedere fizico-chimic, în sinul unei fibrile încă ,, nedife- 

 renţiate". 



în ziua a cincea apare ţesutul elastic, colorabil şi în pereţii aortei şi arterei pulmo- 

 nare, diferenţiere legată de pulsaţiile acestor vase, ai căror pereţi s-aii consolidat. Este 

 vorba de răzleţe şiruri de granule şi fine fibrile care apar în circumferinţele laterale ale 

 ambelor conducte (mai intens în pulmonară care deserveşte încă marea circulaţie). 



Fibrilele sînt aşezate imeori în două planuri net separate, avînd direcţii perpendi- 

 culare (ima longitudinală faţă de axul vasului, cealaltă perpendiculară pe prima). 



