FONCTIII.E MECANICE ALE TNOR ORCANE EMBRIONARE 583 



în acest stadiu de dezvoltare putem gâsi deci două aşezări distincte de elemente 

 elastice : 



a) ţesutul elastic extraparietal (masa granulo-filamentoasă a „tractului') ; 



b) ţesutul elastic parietal. 



Septul aorto-pulmonar înaintează acum în bulb, împăiţindu-1 complet. Septul se 

 infiltrează în perniiele endoteliale ale bulbului, care, prin proeminenţa lor în lumina 

 bulbară, constituie un aparat val-vular primitiv. 



La 7 zile (fig. 349), subîmpărţirea bulbului este deocamdată numai internă Cele 

 două tuburi (aorta şi pulmonara) nu au încă pereţi proprii pe întreaga lor circumferinţă. 

 Septul le formează un perete comun : tractul elastic granular apare înăuntrul septului 

 situat astfel între cele două conducte sanguine (fig. 350). în tract, elementele colorate 

 păstrează aspectul lor granulo-filamentos, spre deosebire de ţesutul elastic parietal al aortei 

 şi pulmonarei, care a devenit fibrilar. Acest ţesut elastic parietal apare în pereţii laterali 

 ai ambelor tuburi în partea depărtată de peretele comun septal, acolo unde expansiunile 

 ritmice sînt maxime (fig. 354). 



Elementele elastice ale pereţilor aortei şi pulmonarei se oiînduiesc acum în trei 

 straturi distincte : 1) un strat pur granular la periferie ; 2) un strat mijlociu, format din 

 fibrile cu aşezare transversală (perpendicular pe axa vasului) ; 3) fascicule de fibre lon- 

 gitudinale, în apropierea endoteliului. 



Această aşezare a elementelor elastice în vasele embrionare diferă foarte mult, 

 la această epocă de dezvoltare, de tipul adult. în locul membranelor elastice găsim aici 

 — la prima apariţie — fascicule individualizate şi orientate perpendicular între ele. Fi- 

 brele elastice din stratul transversal, după ce au înconjurat circumferinţele laterale ale 

 aortei, respectiv ale pulmonarei, converg în sept spre tractul elastic septal. Văzut în între- 

 gime stratul transversal formează un dispozitiv în 8 cu intersecţia în tractul elastic septal. 



Din acest moment începe regi'esiunea treptată a tractului elastic extraparietal. 



în unele locuri avem impresia că materialul tractului este înglobat în pereţii vas- 

 culari. Masele granulare răzleţe se mai găsesc un timp întreg între aortă şi artera pulmo- 

 nară, ca şi în mediastin. Eegresiimea tractului coincide cu consolidarea pereţilor vaselor 

 mari, care constituie acum mijlocul principal de transmitere a tracţiunilor cardiace. 



Am amintit mai sus de obliterarea arcului IV stîng. Interesant este însă că el per- 

 sistă— după obliterare— sub forma unui ligament elastic, reperabil, încă în a 8-a şi a 11-a 

 zi de incubaţie. Această formaţiune porneşte din baza aortei unde se mai găseşte uneori 

 un vestigiu al luminii vasului obUterat. De acolo cordonul elastic se îndreaptă spre stînga, 

 aflîndu-se între ramura stingă a pulmonarei şi carotida primitivă stingă, se subţiază din 

 ce în ce mai mult şi se ,,terînină" din punct de vedere tinctorial in ţesutul conjuctiv lax 

 (fig. 351), 



Din punctul de vedere al genezei ţesutului elastic ne interesează aici o orientare 

 longitudinală şi paralelă a fibrelor elastice din acest cordon, probabil solicitat mecanic 

 prin tracţiuni ritmice. 



Eeconstrucţia din fig. 352 şi 353 reprezintă situaţia din ziua a şasea de incubaţie. 

 Aici inima şi vasele mari se apropie de forma lor definită. 



Din cercetările noastre morfologice reiese deci că, între ziua a treia şi a şasea de 

 incubaţie, se dezvoltă la embrionul de găină o formaţiune ,, trecătoare" (organ trecător), 

 compusă din granulo-filamente cu reacţie tinctorială, caracteristică ţesutului elastic, 

 formaţiune intrînd în constituţia septului aorto-pulmonar ; ea capătă legături cu fibrile 

 parietale ale aortei şi arterei pulmonare şi dispare către a şaptea zi. 



