CKKCKTĂIU EXPKUIMENTALi: 



ASUritA KFKCTULUI îiWUKHlJPEUlI LKGĂTIUJI VASCULAIU: 



niXTRi: COUl'UL EMUIUONULUI şi AIUA VASCULARĂ kxtuaemurioaahA 



în ooiTotăiilo a căror descriore urmează am aplicat, împreună cu B. L i t v a c, 

 mai multe metode de iutrerupere a legăturilor vasculare între corpul embrionului, anume 

 inima embrionului şi aria vasculară extraembrionară. 



Încă în 1927, E. Eemotti a observat că aria vasculară poate supravieţui, după 

 ce coipul embrionului se suprimă, în primele două zile de incul)aţie. 



Analizînd pe de o parte comportarea embrionului lipsit de legături cu vasele şi 

 focarele liamatopoetice extraembriouare şi, pe de alta, comportarea peretelui sacului vitelin 

 împreună cu aceste formaţiuni lipsite de efectele circulaţiei sanguine şi de influenţele sosite 

 de la corpul embrionului pe calea curentului sanguin, putem recunoaşte, atît la'embrion, 

 cît şi în organele extraembrionare, efectele datorite interacţiunilor — în cazurile experi- 

 mental întrerupte — dintre aceşti doi componenţi principali ai complexului embrionar. Sar- 

 cina noastră este, deci, de a observa în embrion şi în peretele sacului abaterile de la normal 

 care apar după separarea lor circulatoare. 



înprermă cu B. L i t v a c am putut obţine, experimental, întreruperea legăturilor 

 vasculare dintre embrion şi aria extraembrionară, prin următoarele intervenţii : 



a) Atingerea cu electrocauterul (sau numai încălzirea fără atingere) a regiumi 

 cardiace a embriomUui, între 24 şi 40 de ore de incubaţie. La embrionii de această vîi-stă, 

 primordiul inimii se găseşte în imediata apropiere a orificiului de intrare în punga 

 intestinului cefalic (şi anume în peretele ei ventral). Spre această regiune se îndreaptă, 

 din ambele părţi ale ariei extraembrionare, sinusoidele vasculare din aria pelucidă 

 primordiile venelor viteline (omfaloenterice). 



Indiferent de concepţia pe care o avem asupra originilor vaselor extraembrionare şi 

 intraembrionare, admiţând fie o joncţiune a vaselor extraembrionare cu inima sau dezvol- 

 tarea centrifugală a vaselor pornind din corpul embrionului şi cîştigînd regiunile extraem- 

 brionare (O. B. L e p e ş i n s k a i a), putem face constatarea că, în această perioadă a 

 dezvoltării, între 24 şi 40 de ore de incubaţie, legătura capătului venos al inimii cu sinu- 

 soidele omfalo-enterice se rupe uşor, datorită acţiunilor diferiţilor agenţi mecanici, termici, 

 chimici etc. 



b) Eruperea contactului dintre inimă şi vasele extraembrionare o obţinem şi prin 

 variaţii bruşte ale temperaturii de clocire sau prin zguduiri mecanice ale oului după sfîrşitul 

 primei zile de incubaţie. 



c) Excizia plăcii sau corpului embrionar începînd cu prima zi de incubaţie, lăsînd 

 pe Ioc membranele extraembrionare, ne dă ca rezultat constant, apariţia unei arii vas- 

 cuhire, care se dezvoltă, bineînţeles, fără a suferi influenţa corpului embrionar care a fost 

 îndepărtat. 



Folosind una din metodele indicate putem obţine, fie coexistenţa corpului em- 

 brionar şi a ariei vasculare extraembrionare cu care embrionul şi-a pierdut însă legat uia 

 vasculară, fie numai o arie vasculară lipsită de circulaţie, în absenţa coipuliii 

 embrionului. 



Indiferent de metoda întrebuinţată, fie în absenţa corpului embrionului, fie în pic- 

 zenţa unui embrion a cărui dezvoltare devine însă anormală, cum se va arăta mai jos, putem 

 observa, în mod constant, continuarea creşterii insulelor şi vaselor sanguine extraembrionare 



