ETJPEEEA LEGAIUEII DINTEE COEPUI, EiMBEIONTJLUI 51 ABIA VASCtUiAEĂ 637 



Cu toate că observaţia noastră depăşeşte mult a eiutea zi de iuciibaţie, dată de 

 la tare formarea focarelor hematopoetice secundare, descrise în subcapitolul precedent, 

 începe în mod normal, în ariile fără circulaţie nu am putut observa niciodată apariţiu 

 acestor focare, nici formarea cutelor de scufundare ale vaselor viteliue. Acest fenomen, 

 atit de important în dezvoltarea normală a sacului vitelin, este deci legat de existenţa 

 unei circidaţii sanguine normale viteline şi de influenţele exercitate pe calea acestei 

 circulaţii de către corpul embrionar asupia vaselor extraembrionare (fig. 374 şi 375). 

 în schimb, formarea lichidului subembrionar nu pare să fie stinjenită de absenţa circu 

 laţiei viteline sau chiar a corpului embrionar. Acest lucru pledează pentiu rolul ]>repon- 

 (lerent jje care-1 joacă, în acest proces, însuşi peretele sacului vitelin. 



în ceea ce priveşte prezenţa elementelor viteline (globule viteliue, albe, singraniUe) 

 în lumina vaselor acestor arii fără circulaţie, trebuie spus că cercetări pe care le-am între- 

 prins asupra ariilor extraembrionare normale, respectiv asupra plăcii embrionare, înce- 

 pind cu a zecea oră de incubaţie, ne-au permis să verificăm şi noi observaţia acad. 

 O. B. L e p e ş i n s k a i a, confirmate de acad. V. D. M î r z a şi colaboratorii săi asu])ra 

 prezenţei unor globule viteline în faza de singranul în stratul mezodermic, deci deasupra 

 endodermului vitelin, în zona dezvoltării primelor insule sanguine ale lui Wolff şi Pander 

 fig. 376, 377, 378 şi 379). 



Fie pe secţiuni în serie, fie pe preparate totale (la 24 de ore de incubaţie) se pot 

 recunoaşte asemenea siugranule, uneori chiar incluse în masa elementelor sanguine 

 primitive, care intră în constituţia unei insule hematopoetice. Pe măsură ce elementele 

 constitutive ale acestor insule se mobilizează, devenind flotante în lichidul sanguin 

 (plasma primitivă), împărtăşesc această soartă şi elementele viteline, care pot fi ulterior 

 antrenate de circulaţia sanguină vitelină ajungînd astfel în corpid embrionului, (antre- 

 narea globulelor viteline în circulaţia sanguină a fost descrisă de V. D a n t s c h a k o f f ). 



împreună cu B. L i t v a c am piitut observa acest fenomen direct in situ pe o 

 ]»Iacă embrionară normală, colorată vital, în vîrstă de 30 de ore de incubaţie. 



Placa embrionară întreagă, colorată vital cu albastru de Nil, la 30 de ore de incu- 

 baţie, permite să se distingă, la nivelul cadrului vitelin, deci la zona de trecere între 

 aria pelucidă şi aria opacă, prezenţa unor formaţiuni viteline mari, care se colorează deosebit 

 de intens faţă de ambianţa lor şi care, aşezate în formă de potcoavă, înconjură jumă- 

 lalea caudală a ariei pelucide. Aceste elemente viteliue se află pe m\ plan superior lată 

 de endodermul vitelin. Acţionînd asupra lor mecanic, lovindu-le cu o perlă de sticlă, putem 

 obţine mobilizarea acestor corpuri intra vasculare (fig. 380 şi 381). Globula vitelină astfel 

 mol)ilizată începe să se mişte, mai întîi încet, arătîndu-se antrenată de unda de întoai'cere 

 pl■()^■()cată de sistola sinusului venos. încetul cu încetid, singranulul vitelin pătrunde in 

 vasele, din ce în ce njai mari, de pe aria pelucidă ; pe măsură ce se apropie de corpul em- 

 brionului îşi accelerează viteza, pentru ca în cele din ui-mă să ])i1trun(lă în circuliiţiii intr;i- 

 cnilirioMuiă, icalizind o adevărată embolie vitelină. 



OBSEEVAŢII ASUPRA COMPORTĂKII COEPULUI EMBR1():NULU1 

 DUPĂ ÎNTEERUPEEEA EXPEEIMElS'TALĂ A CIECULAŢIEI VITELINE 



în cele ce au precedat am descris comxiortarca ariilor vasculare ,,făiă ciiculaţie". 



Ca şi membranele extraembrionare, şi corpul pro])riu-zis al embrion\ilui supia- 



\icţui<'şle după întreruperea legăturii sale vasculare cu circulaţia extraembrionară. Iu 



