072 INIERRELATIILE COMPOMENTlLOE COMPLEXOT.Fl ITMBBIONAE 



Tuşul pătrunde îu venă, iar de acolo se injectează întregul si.stem vascular al coipidui 

 embiionar ; după aceasta începe pătrunderea tuşului în arterele ombilicale şi arterele 

 alantoidiene. în felul acesta se obţine de obicei o bună injecţie a arterelor alantoidiene 

 şi o mai slabă umplere a venelor. 



De o importanţă deosebită este raportul foarte intim dintre reţeaua vasculară 

 şi epiteliul corial. Celulele epiteliale se mulează pe circumferinţa capilarelor, acoperindu-le 

 uneoii aproape în întregime, insinuîndu-se deci piuă sub faţa profundă a trunchiului 

 capilar. In felul acesta, pe secţirmi, căpătăm impresia imei poziţii intraepiteliale a capi- 

 larelor care amintesc plămînul de broască. 



Eeţeaua capilară ,,intraepitelială" este alimentată de trunchiuri arteriale şi îşi 

 varsă sîngele în trunchiuri venoase (ambele) situate în grosimea mezenchimului a mem- 

 branei corion-alantoidiene. Din aceste trunchimi de distribuire se ridică vasele de legătură 

 înspre reţeaua capilară superficială subepitelială. întreg dispozitivul vascular al corion- 

 alantoidei ocupă deci trei planmi diferite (fig. 392, 393, 394, 39.5, 390, 397 şi 398). 



1) stratul mijlociu al alantoidei, în care se află trunchiurile de distribuţie arteriale 

 principale, şi colectoarele venoase principale ; 



2) deasupra lor, planul vaselor de legătiuă cu reţeaua capilară şi, în sfirşit, 



3) reţeaua capilară propriu-zisă. Această reţea microreticrdară este dezvoltată numai 

 în stratul corial al membranei, alantoidiene, în contact cu membrana papiracee. Faţa 

 membranei corion-alantoidei înspre cavitatea alantoidiană nu posedă o reţea capilară 

 respiratoare. Peretele profund al alantoidei, în contact cu amniosul şi sacul vitelin, 

 nu pi-ezintă decît o reţea vasculară macroreticulară, care pare să joace un rol în nutriţia 

 membranei amniotice, ea însăşi avascidară. 



Deosebit de interesant este tipul de ramificare al vaselor de distribuţie şi de colec- 

 tare din grosimea membranei corion-alantoidei. Ca principiu de structură, el aminteşte 

 vascularizaţia lobulului hepatic, proiectat în plan. Fiecare trunclii arterial dă ramuri de 

 prim ordin, paralele între ele, care se desprind din trunchiul i)rincipal sTib un unghi de 

 80 — 60° (mai ales la embrionii de 9 zile de incubaţie). Aceste lamuri de prim ordin dau 

 lamuri de-al doilea ordin cu aceeaşi dispoziţie. Kiimurile de-al doiha ordin constituie 

 trunchiurile de legătuiă, mai sus amintite, care alimentează reţeaua respiratoare super- 

 ficială. Colectoarele au aceeaşi dispoziţie ca şi reţeaua arterială de distribuţie. în fehrl 

 acesta, fiecare ramură arterială de piim ordin se află întie două ramuii venoase de prim 

 ordin, fiecare ramură arterială de-al doilea ordin, între două ramiui venoase de al doilea 

 ordin şi invers. 



Fiecare venulă deci, împreună cu cele două arteriole între care se găseşte, este 

 comparabilă din punctul de Acdere al tipului de lamificaţie vasculară cu vena centio- 

 lobulară, iar fiecare arteră, cu venele portale ale lobulului hepatic. 



Dispozitivul permite păstrarea unei anumite lungimi optime a traiectului capilar 

 funcţional eficient, care, în mod vădit, este în legătiiră cu viteza de parcurgere şi capa- 

 citatea de hematoză a eritrocitului. 



Se vădeşte aici o structură funcţională oglindind cei trei factori : viteza de circu- 

 laţie, puterea de absorbţie a oxigenului si lungimea optimă a traiectului capilar, iar structura 

 descrisă reprezintă folosirea optimă a spaţiului in acest sens. 



