CBRCBrrĂEI ASUPRA LICHIBULTII SUBEMBEIONAE 675 



tate mult mai mare de lichid, pînă la circa 20 ml. Aceste fapte arată că trecerea de lichid 

 din albuş în gălbenuş nu se datoreşte numai diferenţei do presiune osmotică, cu atît mai 

 mult cu cît fonnarea lichidului subembrionar în cantităţile descrise mi se produce în oiiăle 

 nefecundate,cu toate că şi acestea posedă o diferenţă de presiime osmotică. 



Totuşi, presiunea osmotică trebuie considerată ca un factor important de influenţă. 



în experienţele noastre în care am produs o hipotonizare a albuşului prin scoaterea 

 a 2—3 ml de albuş în a doiia zi de incubaţie şi înlocuirea acestora cii apă distilată sterilă, 

 se formează o cantitate mai mare de lichid subembrionar (cii-ca 9 ml în a patra zi). Dacă 

 se introduce în albuş o soluţie hipertonică în diferite concentraţii (clorură de sodiu 2—5%), 

 se constată fenomenid invers, adică reducerea cantităţii de lichid subembrionar. 



Desigur că în mecanismul de formare a lichidului subembrionar intră şi mulţi alţi 

 factori. Se poate constata astfel că, prin intoxicarea complexului embrionar cu o soluţie 

 de cianură de sodiu sau cu formol, procesul formării lichidului subembrionar se opreşte 

 (8. E 1 i a s). Excizia, hipoplazia sau cauterizarea embrionului în a doua zi de incubaţie, 

 cu lăsarea intactă a ariei vasculare şi a membranelor extraembrionare, nn împiedică 

 formarea lichidului subembrionar. în asemenea caziiri, aria vasculară se dezvoltă fără 

 circulaţie (vezi capitolul precedent), ceea ce nu îmi)iedică însă formarea lichidului 

 subembrionar. 



Aceste experienţe demonstrează rolul activ al mambranelor extraembrionare în 

 transferxil apei din albuş în gălbenuş. 



Lichidul provenit din albuş are la rîndul lui, o acţiune dizolvantă asupra vitelusvilui 

 (O. B. Lepeşinskaia arată că soluţii saline diluate au acţiune dizolvantă asupra 

 globulelor viteline). Un argument important care susţine această afirmaţie este conţinutul 

 relativ bogat în lipide al lichidului subembrionar (pînă la 1—5% în a şaptea zi) în contrast 

 cu cel al albuşvdui, care conţine doar urme de lipide (maximum 0,05%, G r o s s f e 1 d). 

 Lipidele din lichidul subembrionar provin din vitelus, care conţine circa 30% (Gros- 

 f e 1 d), fiind dizolvate de lichidul provenit din albuş. Datorită acestui proces de dizolvare 

 (viteloliză) care evoluează paralel cu formarea lichidului subembrionar, substanţele 

 lipidice din globulele viteline sînt transfortaate într-o soluţie lipoprotidică, putînd fi astfel 

 uşor resorbite (graficul din figura 403). 



Schimbările profunde care au loc în anexele embrionare în această perioadă creează 

 noi interrelaţii între embrion şi restul complexului embrionar. 



Desigm- că prin experienţele prezentate nu am evidenţiat decît un număr foarte 

 mic de factori care acţionează în acest proces. Găsirea altor factori care condiţionează 

 formarea lichidului subembrionar ne va preocupa şi pe mai departe. 



OEROETĂEI ASUPKA COMPOZIŢIEI LICHIDULUI SUfBEMBEIONAE 



^S. E 1 i a s, din colectivul nostru, a întreprins cercetări asupra compoziţiei chimice 

 a lichidului subembrionar, între a patra şi a opta zi de incubaţie, perioadă în care can- 

 titatea lichidului este destul de mare. 



în scopul elucidării compoziţiei lichidulxii subembiionar s-au determinat o serie 

 de constante fizice şi fizico-chinnce, şi s-au efectuat analize chimice ale unor grupe 

 de substanţe imi3ortante din punct de vedere biochimic. în afara metodelor cui-ente de 

 analiză, au fost efectuate şi cercetări electroforetice şi cromatografice. în cele ce mimează 

 expunem rezultatele la care am ajuns în stadiul actual al cercetărilor. 



