c:;rcetAri asupka i.ichiI/Ut.ui subkmbhionau 7(3 



în privinţa randamentnhii de onă, prima găină din generaţia ])arentală (nr. .").■>) 

 !i dcjius 183 de ouă de la 1.3 martie 1952 pînă la 1.3 maitie 1!>.">3. (Ireutatea medie a (iiiălor 

 {jăiiiii nr. 55 iu primid an a lo.st de tili g (media normală la noi 55 ^). Kemareăm tă această 

 găină provine dintr-un ou de 59 g. Este interesant de remarcat că în timpul ouatului din 

 primul an (pînă la ])rima năpîi'lire) această găină a i>ier<lut numai 80 g din gi'eutate în loc 

 de 100 pînă la 200 g. Media de greutate a ouălor găinii ni. 55 s-a ridicat în anul 

 1953 pînă la 64 g. Piintre oiiăle depuse în anul 1953 sau îniegistrat însă si greutăţi pînă 

 la 73 g .şi s-an obţinut pni cil greutate de 53 g la ecloziune (media la noi de 35— 38g). 



Cealaltă găină (nr. 54) din generaţia parentală experimentală a început ouat ui 

 la 2 martie 1952 şi a depus ])înă în iunie 1952, 70 de ouă cu o greutate medie de cina 

 55 g. acest animal n. fo.st însă pierdut. 



PRIMA GENKRATIK FIMALÂ F, OBŢINUTĂ 

 DIN OlAl.r. GF.NERAŢIEr PARENTALE DESCRISE ÎN ANII. 19.Vi. 



Ouăle au fost incubate în trei serii: o serie în inciibator, două serii piin clocirc 

 naturală. Am obţinut ecloziuni de primăvară .şi vaiă. Ecloziunile de primăvară datează 

 <lin ai»rilîe şi mai 1952, cele de vară din iunie şi iulie 1952. 



Faptul important pe care-1 putem observa aici este că (cu o singură excepţie) din 

 toate ouăle incubate, în număr de 62, au eclozat pui cu supragreutăţi obţinute de data 

 aceasta în mod spontan, fără injecţia prealabilă de vitelus în alantoidă. Aceste supragreu- 

 tăţi sînt în medie mai mari la ouăle de la găina nr. 54 decît la cele de la găina nr. 55. 



Graficele din figura 415 arată pentru cele două găini parentale greutăţile ouălor, 

 la începutul incubaţiei, la 20 de zile de incubaţie şi grtiităţile puilor proaspăt eclozaţi. 

 Supragreutăţile obţinute de la ouăle găinii nr. 54 variază între 4 şi 8 g, cele de la găina 

 nr. 55 variază între 2 şi 5 g. 



Caracterul ,,supragreutate la ecloziune" obţiiuit la generaţia parentală direct ]iiin 

 injecţia de vitelus apare aici şi la prima genei'aţie filială. 



în schemele arătate, diferenţa dintre greutatea oului <lupă 20 de zile de incubaţie 

 şi greutatea puiului proa.spăt eclozat se datoreşte greutăţii cojii şi a lichidului care .se evaporă 

 pe puful puiului şi de pe suprafaţa interioară a oului. Această diferenţă (reprezentată de 

 coajă ])lus lichid) e.ste la ouăle netratate în medie de 9,25 g, la ouăle găinii nr. 55 de 

 7,91 g iar la ouăle găinii nr. 54, numai de 6,84 g. 



Acest lucru se poate explica printr-o resorbţie mai intensă a calciului din coajă 

 de către embrionul cu metabolismul modificat. 



Dezvoltarea lotului de primâvaru jf, 1952. In compoziţia acestui lot intră animale 

 (are au juezentat supi agreutăţi spontane la ecloziune, cum a fost arătat înainte. Loiiil 

 de ])iimăvară se compune dintr-un cocoş şi patiu găini. Curbele lor de creştere 

 (giaficul din figura 416), în comparaţie cii martorii, arată însemnatele diferenţe obţinute 

 la lotul experimental. Cele patru găini din lotul experimental au cîntărit la atingerea pra- 

 gului adult (7 luni) 1 950 g, 2 050 g, 1 850 g şi 1 900 g. Cele patru găini de control au 

 cîntărit, la aceeaşi epocă, în medie 1 640 g (1 820 g, 1 040 g, 1 710 g, 1 480 g). Unicul 

 cocoş pe care-1 posedăm in acest lot a depăşit 3 000 g la 7 luni. Cocoşul a atins această 

 greutate la 6 luni. El provine dintr-un ou de 55 g, deci de greutate mijlocie, şi a cîntărit 

 la ecloziune 43 g, avînd o supragreutate spontană de 8 g. Cei doi cocoşi de contiol 



