704 INTERRELATIILE COMPONENŢILOR COMPLEXULUI EMBRIONAR 



cîntăreaii la aceeaşi dată 3 250 şi 1 850 g. Diferenţa depăşeşte deci 1 000 g. Vom descrie 

 mai amănunţit acest caz intr-un aliniat special. Eemareăm însă o găină din lotul martor, 

 care în decm-sul dezvoltării a întrecut media lotiilui experimental (găina FBT 362). 



Lotul de vară al primei (jeneraţii filiale. în graficul din figura 417 se observă greu- 

 tatea atinsă la 7 hmi de cele 18 găini din acest lot, variind între 1 750 şi 1 550 g (media 

 1 650 g). Cele şapte animale de control variază în aceleaşi condiţii între 1 450 şi 1 120 g 

 (media 1 280 g). 



Evidenta micşorare a lărgimii variabilităţii la cele 18 animale de experienţă, faţă 

 de lărgimea variabilităţii la 7 animale de control, este semnificativă. Diferenţa medie obţi- 

 nută între cele două loturi este de circa 350 g. Eestringerea lărgimii de variabilitate la 

 animalele lotului experimental este un indicator al gradului de fixare a caracterului nou. 



Cei 21 de cocoşi din acest lot variază ca greutate între 3 200 şi 1 620 g, cii o medie 

 de 1 805 g faţă de media martorilor de 1 460 g. Cocoşii nu sînt indicaţi în graficul din figura 

 417 (20 cocoşi din acest lot au fost distribuiţi Gospodăriei de stat ,,Beregsăii"). Menţionăm 

 că ])n"nti'e cocoşii martori se găsesc şase exemplare care au atins media lotului experimental. 



GENERAŢIA FILIALĂ (F.^). LOTUL DE PRIMĂVARĂ 1953 



Pentru obţinerea generaţiei filiale F^ 1953 au fost selecţionate, 75 de ouă pro- 

 venite de la găinile loturilor de vară şi de primăvară 1952, descrise mai înainte. Aceste 

 ouă axi prezentat o greutate medie de 61 g (greutatea medie a ouălor din care a ieşit gene- 

 raţia -Pj, precedentă, era de 59 g). Majoritatea covîi-şitoare a puilor ieşiţi prin clocire arti- 

 ficială şi naturală în primăvara anului 1953 din aceste ouă prezentau supragreutăţi jună 

 la 8 g. Greutatea medie a puilor eclozaţi a fost de 45 g, iar valoarea medie a supragreută- 

 ţilor, de 4 g. Cu excepţia a patru pui, întregul lot prezintă deci, şi în această generaţie, 

 însuşirea observată la F^, transmisă ereditar de la generaţia parentală, care a pri mit în anul 

 1951 injecţia intraalautoidiană de vitelus lichefiat, (fig. 418, 419, 433, 434, 425, 426 şi 437). 



Graficul din figura 428 arată sinoptic valorile medii ale ouălor. ale jjuilor proaspăt 

 eclozaţi şi ale animalelor adulte în cele trei generaţii observate (1951, 1953, 1953). Din ana- 

 liza greutăţilor medii reiese reapariţia supragreutăţilor juiilor şi a supragreutăţilor la 

 atingerea pragului adult. Ceea ce este deosebit de important, este şi caracterul progresiv, 

 adică accentuarea din generaţie în generaţie a modificării obţinute. 



în decursul acestor experienţe, din 1951 pînă în 1953, am putut spori greutatea 

 medie a puilor proaspăt eclozaţi, de la 41 pînă la 48 g. Subliniem că am obţinut un număr 

 de pui excepţionali de 53 şi 53 g, greutăţi neobişnuite pentru rasa Legliorn. 



în acest sens credem că este demonstrativă experienţa de control pe care am 

 execulat -o în primăvara 1953. în această ex])erienţă au fost clocite natural si artificial 

 laolaltă ouăle animalelor din generaţia i'\ şi ouăle animalelor neinfluenţate obişnuite, de 

 aceeaşi rasă, care cresc pînă la maturitate în aceleaşi condiţii cu lotul exi)erimental în 

 crescătoria noastră. Am ales ouăle celor două loturi cu aceeaşi greutate medie de 58 g. 

 în lotul martor (neinfluenţat), 58 g de ou, au dat 37 g de pui : deci un gram sub gre- 

 utatea noi-mală. Aceeaşi greutate de ou (58 g) din lotul experimental a dat însă 43,41 g 

 pui : deci o supragreutate medie de 4,41 g. 



Graficele din figura 429 arată greutăţile oului şi ale puilor corespunzătoii din cele 

 două loturi ale experienţei de control. 



