706 INTEERELATIILE COMPONENTUOE COMPLEXULUI EMBEIO'AE 



G. M. Kolobov şi N. K. laiţinin, „Crescătoria de găini în sovhozuri", p. 10, sînt 

 descrise rezultatele obţinute în crescătoria sovhozului ,,Arjenka" (16 500 de găini) din 

 1948 pînă la 1950. 



Creşterea greutăţii medii a găinilor ce s-a obţinut în al doilea an a fost : 

 Greutatea medie . 1948 1949 3 050 



1 740 g 1 850 g 1 950 



Eemarcăm media de plecare sovietică în 1948, mai ridicată deeît media de plecare 

 în regiunea noastră (de la care am plecat noi în experienţele noastre). Eeiese că s-a obţinut 

 în doi ani o creştere a greutăţii medii a găinilor adulte de 210 g. 



Ai)licarea metodei practicată de noi cu injecţia de vitelus a produs în doi ani o 

 creştere a greutăţii medii de 340 g. 



De asemenea, I. K. S a b e 1 e v obţine, prin modificarea cîmpului de excursie a 

 găinilor, o creştere a greutăţii medii a puilor proaspăt eclozaţi de la 41,5 la 43,1 g. Eea- 

 mintim că valorile medii obţinute de noi în 1953 sînt de 45 şi 48 g pentrii puii proaspăt 

 eclozaţi. 



Experienţele expuse pot fi rezumate astfel : 



în vezicula alautoidiană a embrionului de găină rasa Leghorn (ouă de greutate 

 mijlocie, 55 — 60 g) s-au injectat în a cincea zi de incubaţie 2 ml de lichid subembrionar 

 l)rovenit de la ouă de aceeaşi rasă şi aceeaşi vîrstă. Majoritatea puilor obţinuţi au i)rezentat 

 supragieutăţi la ecloziune, luîndu-se ca bază a evaluării greutăţii normale a i^mlor, greu- 

 tatea iniţială a oului, minus 20 g (regulă stabilită de noi în prealabil). 



Puii au prezentat de asemenea o creştere mai lapidă faţă de martori. Greutăţile 

 atinse la sfîrşitiil perioadei de creştere (7 luni) depăşesc greutăţile martorilor. Producţia 

 de ouă este la un nivel bun. Prima generaţie filială obţinută din aceste animale a prezentat, 

 în mod spontan, supragreutăţi la ecloziune, caracter obţinut prin metoda injecţiei intra- 

 alantoidiene de vitelus la generaţia parentală. Greutăţile atinse la sfîi'şitul perioadei de 

 creştere depăşesc şi la prima generaţie filială, în medie, greiităţile martorilor crescuţi în 

 aceleaşi condiţii şi în acelaşi loc, cu 350 g. între animalele primei generaţii filiale se găsesc 

 exemplare deosebit de bine dezvoltate ; cităm de exemplu un cocoş care la 6 luni a 

 depăşit 3 kg. 



Injecţia de lichid subembrionar la embrionii proveniţi din ouă deosebit de grele, 

 65 — 70 g, făiă să dea supragreutăţi notabile la puii proaspăt eclozaţi, determină totuşi o 

 dezvoltare mai rapidă faţă de martori proveniţi de asemenea din ouă grele. 



A doua generaţie filială prezintă de asemenea supragreutăţi spontane la ecloziune. 

 Am obţinut pui cu greutăţi de 53 g ( ! ) în prima zi. 



Noi atribuim aceste rezultate unei modificări a metabolisnndui embrionului prin 

 îmbogăţirea într-un stadiu precoce de dezvoltare a smselor sale plastice. 



Trebuie să admitem că metabolismul schimbat produce o modificare a eredităţii, 

 ale cărei efecte le-am putut urmări pînă acum în două generaţii succesive. 



în exi)erienţele noastre am folosit deocamdată lichidul subembrionar al unui donator 

 de aceeaşi vli'stă şi aceeaşi rasă c\i primitorul. Nu am realizat deci hibridări vegetative. 

 Procedeul permite însă, prin întrebuinţarea unui lichid subembrionar de altă rasă sau 

 specie sau a imor amestecuri de lichide, asimilarea, într-o perioadă embrionară precoce, a 

 substanţelor embriotrofice elaborate de un partener cu ereditate diferită. 



Pînă acum am reuşit să obţinem pui viabili care au asimilat vitelus de gîscă sau de 

 rasă Plymouth. Studiul celor două generaţii filiale descrise arată că modificările ereditare 

 obţinute sînt progresive. 



